133 
Tysklancl äterkomne krigarne liade der vänjt sig viel derma 
dryck ocli hemtade sina vanor rned sig tili liembygderna. *) 
Den lifligare beröringen med utlandet gjorde äfven sitt tili, 
att varan blef lättare ätkomlig, särdeles i städerna. Pä 
landsbygden vann den dereniot endast längsanrt insteg. Dock 
Hunas inga skäl att derföre beprisa folkets nykteiliet. Iveit- 
om intyga oräkneliga liandlingar frän denna tid att fylleii- 
1 asten var ganska allmän. Krogar funnos i mängd i lands- 
orterna, mängenstädes tre eller fyra kring kyrkan, ocli i dessa 
öfverlastade sig folket med öl, sä att fyllerimal ocli kyiko- 
förargelser ofta hörde tili ordningen för dagen **). De ät 
gärder, som frän styrelsens sida vidtogos tili det ondas häm- 
mande, synas icke lia varit särdeles verksamma. I en föi- 
ordning af är 1614 inskränktes krogarnes antal i samtliga 
stader, med undantag af Stockholm, tili liegst tre, förutom 
stadskällaren, men, om ocksä denna förordning hade blifvit 
efterlefd, torde den icke synnerligen kunnat hämma det 
onda. Antagligen räkade den snart i glömska. Ar 163S 
*) p. WiESBiißREN söker i sill Historik öfoer Svenska bränvins- 
lagstiftningen under 200 ctr, Lund 1840, sidd. 22 följ, bevisa att Lyssland 
varit det första land i Europa, der bränvin begynt brännas af säd, 
samt att seden att taga sig en aptitsup, inrättandet af särskild i brän- 
vinsbord vid rnältiderna m. m. inkonimit tili Sverige frän Ryssland. 
Att bränvinet ganska tidigt och redan i början pä 1500-talet var kändt 
i sistnämnda land är väl obestridligt, men ifrägasättas kan dock med 
skäl om detta förhällande utöfvade nägot inflytande pä konsumtionen 
af bränvin i Sverige och Finland. 
**) De qvantiteter öl, som innan bränvinet blef kändt förtär- 
des i de nordliga länderna, gränsa tili det otroliga. I Danmark räk- 
nades under medeltiden 6 halfstop tyskt öl för en mans dagliga för- 
täring och 14 tunnor voro anslagna tili en klosterjtingfrus ärliga för- 
brukning. C. F. Allen: Hanmarls historia, öfvers. Stockholm 1865, 
sid. 258. 
