135 
träkauua *). Mau flauer af det auförda att bade tillverk- 
uiugeu och försäljningen af bräuviu icke besvärades af uagra 
syuuerligeu svära band. Kontrollen öfver tillveikningen 
künde, da enhvar bade lof att bränua i hurudana pannor 
som helst och när det honom behagade, icke varanoga; och 
hvad ater utskänkmngen vidkom, tyckas författningaina 
snarare ha afsett att befordra, än pä nägot satt hämma 
denna näring. Allt detta synes ädagalägga att bränvinet 
säväl i den allmänua, som i den enskilda hushällningen ännu 
icke ander 17:de seklet spelade samma vigtiga roll, som 
under de följande, samt att ölet i hvardera hänseendet fort- 
farande hade försteget. 
Genomügnar man den mängd af bränvins-författningar, 
som utkommo under förra hälften af 18:de ärlnmdradet, skall 
man snart Anna huru tillverkningen och konsumtionen af 
denna dryck allt mer och mer tilltog. Särskilda ganger, sä- 
som 1696, 1709, 1718, 1724 och 1740, blef bränvinsbrännin- 
geu inskränkt eller fürbjuden, ehuru dylika förbud vanligen 
icke egde bestand mer än ett är i sender. Ä ena sidan 
manade de mer och mer synbara följderna af bränvinets 
bruk, i förening med behöfligheten af att under missväxt-ar 
spara med landets spanmalstillgängar, styrelsen att söka 
liämrna bränvinsbrännandet ; ä andra sidan äter satte det 
enskilda intresset, här representeradt af det stora flertalet 
jordbrukare och borgare i städerna, ett lifligt motständ mot 
alla verksammare ätgärder i detta syfte. Förordningar tili 
fylleriets förekommande, säsorn bland andra Förordningen at 
den 17 April 1733 mot svalg och dryckenskap, der für första 
*) Uppgifterna heratade ur A. A. v. Sxjernmans: Sämling af 
Kongl bref etc. del. 1 — 5. Ett stadgaiule liade tidigare utfärdats att 
bryggarne icke fingo brygga svagare öl, än att af en tunna malt er- 
hölls bögst l 1 /* tunna öl. Detta var väl antagligen stärkt öl. 
