141 
följd af ständemas anhällan utfärdades derjemte den 22 
Sept. 1762 „i anseende tili förekomna synnerligen beve- 
kande skäl och omständigheter“ ett pardons plakat, pä grund 
livaraf alla personer, som förbrutit sig mot förbudet rörande 
bränvinstillverkning, men ännn icke hunnit dömas och straf- 
fas, befriades Mn allt ansvar, ocli de ater, som redan uu- 
dergatt straff, äterflngo sin rätt att tillverka bränvin. Detta 
pardonsplakat innebar den fullständigaste äterkallelse af de 
förnt uttalade grundsatserna och yar väl, om nägot, egnadt 
att hos den stora allmänheten skingra betänkligheterna rö- 
rande bränvinets förderflighet. 
Det föregäende bränvinsförbudet bade nu endast tili 
följd att den ätemuina friheten att bränna begynte begag- 
nas allmännare och i vida större Skala än förut. Spanmälen 
blef en mycket begärlig handelsvara och steg ansenligt i pris, 
emedan bränvinstillverkarne för sin räkning lade beslag pä 
allt hvad deraf künde öfverkommas icke endast i den egna 
kommunen utan äfven i andra sockuar. Regeringen mäste 
redan par veckor efter 1762 ärs riksdagsbeslut, eher den 14 
Oktober, utfärda förbud för personer att resa kring landet 
och uppköpa siid tili bränvinsbränning. Nägoii praktisk pä- 
följd torde detta dock icke liaft. Säkert är ätminstone att 
bristen pä brödföda ater blef större och behofvet att impor- 
tera säd frän andra länder allt oafvisligare. Ar 1756 be- 
räknades 400,000 tunnor säd ärligen användas i Sverige och 
Finland tili bränvinsbränning *). Tio är derefter kan be- 
loppet med all sannolikhet antagas ha varit ännn större. 
En bland de första ätgärder som Gustaf III vidtog efter 
1772 ärs revolution yar att medelst en förordning af den 1 1 
*) C. G. Malmström: Sveriges Politiska liistoria frän Karl 
XII:s död. Fjerde delen sid. 242. 
