156 
direkt och obetydligt närvarande fräga. I ett land, der det 
stora flertalets af befolkningen timliga existens ofta är be- 
roende af en enda frostnatt och der hundratusendetal per- 
soner bokstafligen taladt icke lia amiat kapital an sina 
händers arbete, der utgör skördens beskaffenhet en sä vä- 
sendtlig faktor i panperismens tili- eller aftagande, att 
alla orsaker af raera individnel art deraf heit och hallet 
undanskymmas. Öfvergängen frän barbariet tili kulturen 
och frän materielt betryck tili materielt oberoende kan vis- 
serligen i hög grad fördröjas hos ett folk. som är begifvet 
pä dryckenskap, men svärt ja omöjligt torde det vara att 
med siffror ädagalägga hvilken qvot bränvinet här i Fin- 
laud eger i kulturutvecklingens försenande. Visst är att 
denua qvot i jembredd med verkningarna af de stora, all- 
männa olyckor, säsom hungersnöd, krig, pest o. s. v., hvarpä 
vär förflutna historia är sä rik, icke ens kunnat observeras *). 
Ännu i dag utgöra de trakter af landet, der bränvinskon- 
sumtionen bevisligen är störst, ingaluuda de fattigaste, ntan 
heldre tvertom. 
Det nn sagda gäller naturligtvis endast de statistiska 
sifferuppgifterna rörande pauperismen i allmänhet. De ha 
loljaktligen för förevarande frägas belysning föga värde. 
Nägra data mä dock här intagas för den händelse att ur 
dem möjligen künde dragas en eller annan slutsats rörande 
sedlighetsf'örhällandena i allmänhet. Antalet personer. som 
*) Sä t ex. omnämner Porthan bland hindren tili Finlands upp- 
odling och förkofring icke bränvinet. Se Tunelds geografi 7:de vpp- 
laffan, Tredje bandet sidd. 252 följ. Den betydande roll, som vär eko- 
noiniska lagstiftning, synnerligen de fordna stadgarna om laga för- 
svar, haft i pauperismens tillväxt, ädagalägger J. W. Eosenboro i sin 
afhandling Om fattigdomen och allmänna fattigvärden i Finland, sid. 
23 följ. 
