82 
Th. Kjerulf 
af Baser, at Forandringen, som er stedfunden i Tuffen, be- 
staar fornemmelig i en Bortforelse af Kalkjord og Magnesia. 
Disse Baser kunne bortfores allerede ved de kulsyrede Dag- 
vandes Paavirkning af den let giennemtrængelige Tuf. Det 
er her ikke Stedet nærmere at udvikle den gjennemgribende 
Forandring, som saa lost sammensatte Bjergarler kunne un- 
dergaa ved almosphæriliske Yandes Virkning. Det maa 
være nok, at Analysen — uagtet den stedfundne Forandring 
— tydelig henpeger paa en oprindelig palagonitisk Sam- 
mensætning. 
Resultatet af Undersogelserne over disse Tulfe bliver 
altsaa, om man end vedfoier de behorige Betænkeligheder, 
der kunne reise sig af Melhodens Natur eller af Tulfens ofte 
forandrede Beskalfenbed , at Palagonilbindemiddelet i dem er 
paaviseligt, at de have en ganske almindelig Udbredelse i de 
forskjelligste vulkanske Territorier, og at saaledes atter de 
vulkanske Actioners Ensartethed i de forskjellige Epoker og 
paa de vidt adskilte Steder maa erkjendes. Med Hensyn til 
det uventede og mærkelige Forhold af vandfri Palagonit- 
substants til den nonnalpyroxeniske Sammensætning og de 
derved mulige Forklaringer over Palagonitens Dannelse maa 
jeg henvise til Pogg. Ann. LXXXIII Pag. 23 o. f. Dette 
Forhold bliver imidlertid, endog uden en maaske nærmere 
forbindende Theori, af Yigtighed. Den simple Betragtning, 
at den udbredte Palagonitsubstants, der forkitter saa mange 
Tulfe, er et Hydrat af det nonnalpyroxeniske Silikat, der op- 
træder i Lava som i Basalt, bringer Enhed i Forestillingen, 
der maa opfatte disse hoist forskjelligt udseende Bjergarter 
som saminenhbrende. Overalt se vi de augitiske smeltede 
Masser i Forening med de losere mer eller mindre forkittede 
Conglomerater. Den geologiske Nodvendighed af deres Op- 
træden sammen, ligger overalt læselig i Dagen. Hvor der 
