Om Islands trachytiske Dannelser. 
87 
er en almindelig Regel ved ældre, derfor mer opsluttede 
Vulkaner. Det er derimod vanskeligt at danne sig noget 
tydeligt Billede om to vedsiden af hinanden liggende vul- 
kanske Hærder. Hvorledes ligge de? Hvorledes kunde de 
hver for sig agere enkell? Og hvorfor sammensrnclte de ikke 
i den yderste Hede, der maa finde Sled, hvor deres Plads 
skulde være, da dog det ene extreme Led, det basiske, kan 
optage saa meget mere Kiselsyre? — Jeg lægger ingen 
særdeles Vægt paa denne Indvending mod Tilstedeværelsen 
af de to vulkanske Hærder. I saadanne Undersogelser som 
de ovenfor berorte, bliver det altid det givne Faktiske, som 
udgjor det Vigtigste og det, der bringer os i vor Viden 
fremad. Bunsen antager derfor selv, hvor der er Sporgs- 
maalet om Palagoniltuffes Dannelse, endnu en tredie Hærd 
af alkalirige Silikater, der skulde have givet Materialet til 
Palagonit, mere som for kort Betegnings Skyld end som med 
Nodvendigheden af en saadan Antagelse. Hovedsagen bliver 
at have udfundet visse bestemte Love for de vulkanske Bjerg- 
arters Sammensætning, efter hvilke de kunne i Forestillingen 
ordnes i det simple Sammenhæng med hinanden, der er ud- 
trykt af de naturlige Forholde ved deres Optræden. Lovene 
ere ikke antagne, men fundne; men de forskjellige Hærder 
forblive endnu Antagelse. Og jo flere Hærder der antages, 
desto nærmere rykke vi atter tilbage til det gamle „ideale“ 
Profil af Jordskorpen med al dets Uskjonhed. 
Disse her i muligst Korthed paapegede fundne Love for 
de vulkanske Bjergarters Sammensætning ordne altsaa de is- 
landske Forholde til en stor Simpelhed. De nyere geogno- 
stiske Undersogelser have derhos altid fundet de samme sig 
gjentagende Forholde. De ville ikke være andre end de af 
den franske Expedition, af danske Naturforskere, af Walters- 
hausen og Bunsen og endelig af mig beskrevne. Landet 
