Om Islands trachytiske Dannelser. 
95 
mindelig slok- eller domformig, og er tilspidset ved Ned- 
rasninger ovenfra, som allerede del gjennem Stenens Ridser 
nedsiende Vand og Frosten kunne have foraarsaget. Det 
vilde være en Opfatning af Fjeldets Form, som man kun i 
taaget Veir og paa langt Hold seet fra Sletten kunde have 
hentet sig, den med Pyramidetilspidsningen at ville forbinde 
Forestillingen om Massens Fremdrivning som en Kile. 
Men saaledes optræde Trachytporphyrerne i Relation til 
de omgivende pyroxeniske eller blandede Lagmasser og Tuf- 
bænke fast overalt, hvor Forholdene ere aabnede, og Oiet 
faar Indkig i Vulkanens Natur. Det vilde fore mig for vidt 
fra nærværende Afhandlings Grændser at sammenstille de 
forskjelligste Iagttagelser fra andre Lande, hvoraf det samme 
Forhold fremlyser. Ogsaa ved de aktuelle Vulkaner ser man 
eller har man ofte Grund til at antage en Trachytstok i 
Dybet. Enhver, der har studeret en Vulkans skrbbelige 
Bygning, vil ikke vente at finde de urgamle med alt det 
moderne Tilbehor, men derimod dybere ned opsluttede. De 
fragile Anhobningcr af Asker og Slakker blive bortskyllede 
i Aarhundredernes Lob, og de mere indre Masser komme 
tilsyne. Hvilke de Materialet givende Hærder end ere, og 
hvorledes de end ligge, saameget er vist, at de sure og de 
basiske Silikater, der forenede give saamange blandede Sam- 
mensætninger for Lavaerne, i en vis Periode, hvis Tids- 
grændser man ofte ved Gangforholdene kan bestemme, spaltes 
fra hinanden, og at det sure kiselmættede Silikat oppresses 
for sig som Normaltrachyt alleroftest i de Gab, som man 
inaa antage for Hovedudgangsstederne af den vulkanske Virk- 
somhed. Og her se vi det siddende, om jeg maa bruge et 
saadant Billede, som en Prop i Halsroret. At dette Forhold 
er almindeligt, indlyscr allerede af Abichs Undersogelser af 
ældre italienske Vulkaner. Det er hans „Trachytporphyrer“ 
