58 
G. B. Barth 
rene i Flokke paa flere Hundrede. I Slutningen af denne og 
i Begyndelsen af næste Maaned „lægge de sig“, det er: be- 
give sig parviis fordeelte i Land paa Ægværene, hvor Æg- 
lægningen tager sin Begyndelse omtrent fra Midten af Mai 
og almindeligviis vedvarer t>l de forste Dage i Juni, da alle 
de Fugle, som ikke formedelst Æggenes Borttagen nodes til 
at lægge Æg paany, pleie at have gjort sig færdige. Som 
et besynderligt Instinct hos Ærhunnen maa anmærkes, at den, 
naar den af Ægsamleren jages fra Redet, forend den forlader 
samme, sproiter sine stinkende Excrementer over Æggene 
og Dunen, ligesom for at afskrække ham fra at rore ved 
nogen af Delene, hvad der da isandhed heller ikke bliver 
nogen behagelig Forretning. Dette gjore Ærhunnerne be- 
standig, saa at det om en saadan Ind vending skulde gjores, 
aldeles ikke er tilfældigt og en Folge afFrygt. Ærhunnerne 
ere i Værene Intet mindre end bange. Fra Midten af Juni 
begynde Ungerne at udklækkes, hvorefter Hunnerne, som be- 
kjendt, forlades af deres Hanner, der forenede begive sig til 
Havskjærene og længere ud paa Havet, hvor de opholde sig 
til ud paa Hosten. Fordetmeste komme de tilbage i Sep- 
tember. Til muligens nærmere Oplysning af den Dunkelhed, 
der endnu tildeels hviler over Ærhannernes Sommerfældning og 
dens ved samme forandrede Dragt, der almindeligviis baade 
anlægges og affores i den korte Tid Hannen, medens Un- 
gerne voxe til, er fraværende, folger en af korte Notitser 
ledsaget Beskrivelse over 5 forskjelligtfarvede Exemplarer af 
Ærfuglehanner, som, skudte af mig, befinde sig i Universi- 
tetsmusæets Besiddelse. Blandt disse er ogsaa en Unghan, 
som for Fuldstændigheds Skyld tages med i Beskrivelsen. 
No. 1. Hele Overkroppen bruunlig sort med enkelte ly- 
sere Fjærkanter paa Fremryggen; dog er Overhalsen noget 
lysere eller morkt graabruun. Undersiden med Undtagelse af 
