Zoologisk Reise i Lofoten og Vesteraalen. 57 
Stromninger, at de faae Liglied med store Floder. Om Vin- 
teren drage de fleste længere syd. Efterat være komne til— 
bage om Foraaret samle de sig sammen i store Skarer, der 
i Mai pludselig forlade Ogruppen for at drage til deres for- 
nævnte Klækkesteder. 
Somateri a. 
1. Æderfuglen (Somateria mollissirna) er næst Teisten 
den af Ogruppens Sofugle, der har den jevneste og hyppigste 
Udbredning. Hvad enten man reiser inderst inde i Bugter 
ogFjorde, eller mellem Oerne i de dem adskillende Sund og 
Slromme, eller langs Ogruppens Kyster udenom de yderste 
Skjær og Holmer — overalt trælfer man paa Ærfugle. Alene 
i hvert af de storre Ægvær belober Antallet af de der ru- 
gende Fugle sig sikkert til Tusinde Individer, ja maaskee 
nærmere til ligesaamange Par. Ærfuglen er saaledes næst 
efter Graamaagen, Fiskemaagen og de Fuglebjergene bebo- 
ende Arter Districtets talrigste Sofugleart; den er tillige den 
nyttigste, den smukkeste og den, der lettest slutter sig til 
Menneskene. Intet Under altsaa, at den her, som andetsteds, 
hvor den findes i Mængde nok til at dens Værd kan blive 
paaskjonnet, er saa almindelig yndet. Dens Levemaade, Nytte 
og ovrige Naturhistorie er for bekjendt til at jeg her nær- 
mere vil berore samme. Kun et Par Enkeltheder skal jeg 
tillade mig at omtale. Omtrent samtidig med Maagen- eller 
i November- gjore Ærfuglene sig usynlige, idet de da be- 
give sig ud til de yderste Havskjær og længere ud tilsjos. 
Kun nogle faa forblive hele Vinteren igjennem paa de Steder, 
hvor man den ovrige Aarets Tid er vant til at see dem eller 
i og omkring Fiske- og Fugleværene. Allerede i Februar 
begynde de bortdragne Fugle igjen at trække sig indover til 
Land, og i April seer man dem forsamlede omkring Ægvæ- 
