Zoologisk Reise i Lofoten og Vesteraalen. 55 
Sikkerhed er godtgjort, hvilken af de to norske Arter, enten 
denne eller Thalassidroma Leachii forekommer hyppigst ved 
vore Kyster, har jeg, indtil nærmer Undersogelser bringe 
Lys i Sagen, antaget heromtalte Fugle henhorende til den 
Art, der længst er kjendt som norsk. 
Cy gnns. 
1. Yild Svane (Cygnus musicus). Paa enkelte Steder 
saavel i Vesteraalen som i Lofoten opholde sig gjerne Vin- 
teren over nogle faa Svaner, der regelmæssig pleie at ind- 
finde sig i October og igjen at drage bort i April. Svanerne 
ligge der fordetmeste i nogle grunde Bugter, der indenfor 
et snævert Indlob danne et nogenlunde vidt Basin, saakaldte 
Polder. Saadanne Steder, hvor Svaner regelmæssigen over- 
vintre, ere: Bunden af Buxnæs-Fjorden, Polderne paa Vest- 
vaagoens Yderside i Borge Præstegjæld, og de lignende ved 
GaardenFore i Bo Sogn, hvor de allerfleste findes, idet deres 
Antal der i Regelen skal belobe sig til 30 å 40 Stykker. 
Naar Svanen sees paa andre end disse Steder i Districtet, er 
saadant kun at betragte som tilfældigt. 
Anser. 
1. Graagaasen (Anser einerens) er almindelig over 
hele Ogruppen, hvor den klækker deels i Ægværene paa 
Holmerne, deels, delte dog sjeldnere, i Myrene paa de storre 
Oer, af hvilke det kun erAndoen, som i Rugetiden har nogen 
storre Mængde af dem. Ikke alle de Gjæs, som om Vaaren 
sees paa og omkring Ogruppen, klække paa denne. Mange 
af disse fortsætte deres Reise videre mod Nord efter blot at 
4 
have hvilet nogen Tid paa Oerne. Det tidligste man i Lo- 
foten veed at have bemærket Gaasen om Foraaret, er 14de 
April Ellers pleier den kun sjelden at vise sig lor efter 
