Zoologisk Reise i Lofoten og Vesteraalen. 41 
dem paafaldende lige med de blaagraa Stene, ere vanskelige 
nok at faae Gie paa ogsaa naar de sidde ovenpaa disse. I 
denne Tid seer man dem ofte springe frem af Uren læt foran 
sig, naar man vandrer lien over denne. De blive da gjerne 
roligt siddende, stundom saa nær Jægeren, at han maa trække 
sig tilbage for ikke at skyde Fuglen tilskamme, hvis han vil 
benytte den til Udstopning og ikke foretrækker at skyde den 
Hovedet fra Kroppen. Fjeldrypernes værste Fiende er Ornen 
(sandsynligviis begge Arter), der hele Dagen igjennem sees 
at svæve over de Fjelde, hvor de mest opholde sig. Naar 
den nærmer sig putte de sig ned under Stenene; men ikke 
altid lykkes dette Puds dem, hvilket de Levninger af dræbte 
Fjeldryper, man ikke sjelden stoder paa, noksom bevise. 
Ogsaa Pilegrimsfalken har jeg seet drive omkring i den Re- 
gion, hvor denne Rypeart holder til. 
Fjerde Orden, Su mp fu gle (Grallæ). 
Denne Orden, hvoraf Landet tæller 42 Arter, ere paa 
Lofotens Ogruppe, saavidt mine Iagttagelser række, reduceret 
til 16 Arter, fordeelte paa 9 Slægter, et Tal, som jeg troer 
kun ganske ubetydeligt vil kunne foroges ved senere Ob- 
servationer. Folgende Arter, som klække deels i Dovregi- 
onerne, deels andetsleds i de nordligere Trakter af den skan- 
dinaviske Halvo, og hvoraf jeg havde ventet at skulle trætfe 
de fleste igjen paa Ogruppen, nemlig Tringa islandica, T : minuta, 
T: Temminckii, T: platvrrhynca, Calidris arenaria/fotanus glottis, 
T:octhropus, T: glareola ogT: hypoleucos, ere besynderlig 
nok ikke komne mig for Oie. Jeg har i foranstaaende ge- 
nerelle Bemærkninger om Districtets zoologiske Charakleer 
sogt at vise hvorledes Grunden til denne saa locale Mangel 
paa Sutnpfuglearter maa antages at ligge deels i Ogruppens 
Fattigdom paa Insecter, hvoraf disse Fugle nære sig, deels i 
