40 
G. B. Barth 
Farve see Nilson loccit. Fjeldryperne ere i hele Mai og 1 
Juni Maaned saa spage, at jeg da stedse har kunnet komme 
dem i Skud; dog lade de sig ikke gjerne gaae altfor nær, 
ligesom om flere ere i Nærheden, de, der ikke fældes, blive 
skye ved de gjentagne Skud. Idet de da tage til Yingerne, 
lade de deres knirkende eller snurrende Lyd hore, der maa- 
skee bedst vilde kunne efterlignes ved en grovtlydende Kra- 
gesmælle med slap Fjær, da Lyden ellers vilde blive for skarp. 
Jeg har af Fjeldrypehannen aldrig hort flere, end denne 
ene Lyd, der, horlig paa lang Afstand, ofte forraader dem 
for Jægeren endnu er kommen saa nær, at han kan see dem, 
hvilket, naar de sidde paa eller ved Siden af Stenene, for- 
medelst deres brogede Dragt under denne Aarstid ellers ikke 
er vanskeligt. Forst naar Hunnen har faaet sin fulde Vaar- 
dragt er den vanskelig at faae Qie paa. Hele Hosten udover 
lige indtil Sneen kommer, ere Fjeldryperne, naar de ikke 
forekomme i storre Selskaber, end de, der dannes af de en- 
kelte Familier, iahnindelighed saa spage, at man kan skyde 
dem ned een for een, idet de tiloversblevne for hver Gang 
kun flyve en kort Strækning og stedse paany uden videre 
Forsigtighed fra Jægerens Side lade sig gaae paa Skud. I 
storre Flokke ere de noget mere rædde og flyve længere 
ad Gangen. Undertiden have de seenhostes Dalryper i Folge 
med sig og lade sig da af disse forfore til at blive ligesaa 
skye. Men saasnart de alter komme for sig selv og sprede 
sig omkring i Steenurernc ere de igjen spage. Allerbedst 
lonner Jaglen efter Fjeldryperne sig i October Maaned, da 
de paa Afstand see heelt hvide ud og stikke paafaldende af 
mod det nogne Fjeld. Jeg har ogsaa lagt Mærke til, at de 
da heller ikke holde sig saa meget nede mellem Stenene, 
som om Vaaren og tidligere om Hosten, endskjont de i Au- 
gust og forste Halvdeel af September, da deres Farver gjor 
