Zoologisk Reise i Lofoten og Vesteraalen. 25 
Efterhaanden sprede Flokkene sig mere og mere og komme 
heelt ned i Dalene og til Sokanten , hvor de besættende alle 
Rabber og Bakkehelde, nu forst for Alvor fortsætte deres 
Leeg, endnu stedse selskabeligt forenede, uden dog som for 
længere at danne tætte Skokke. Naar man da en tidlig Mor- 
genstund tager sig en Tour i Marken, faaer man en heel 
uvant og besynderlig Concert at hore af de ineest forskjellige 
Skrig og Toner, der i disharmonisk Forvirring nær og fjernt 
paa alle Kanter lyde mellem hverandre fra Hundreder afRy- 
per paa en Gang. Hist sidder en Han og kurer paa en 
Steen, medens den i enkelte Mellemrum lader hore sit for 
den roligt hvilende Stilling sedvanlige langtudtrukne r, gak 
gak gak ka ka ka a a a a a.“ Her flyver en anden med sit 
skarpe „errrrakka kak kakaka u iveiret, men sænker sig strax 
ned igjen raabende „kavaro, kavaro,“ hvorpaa folger et stærkt 
mærkeret „kavan, u tvende Gange gjentaget. En tredie Ditto 
spadserer med rank Hals, oploftet Styv og svai i Ryggen 
stoltelig hen over Sneen, skrigende r gao gao, a og tager sig 
i denne Stilling med sin blændende hvide Krop, sit morke- 
brune Hoved og sine store hoirode Kjodkamme heel prud og 
hoffærdig ud. Derimellem horer man Hunnernes snovlende 
„njau, njau“ tilligemed en anden besynderligt sammensat Lyd, 
der ikke lader sig gjengive med et eftergjort Udtryk. Det 
er fornemmelig om Morgenen og tildeels om Aftenen Ryperne 
paa denne Maade ere i Bevægelse. Midt paa Dagen ligge de 
fordetmeste stille eller sidde og sole sig paa Tuer, Stene og 
Træstubbe. Denne Leveviis fortsætte de til omkring Midten 
af Mai, da Parrene afsondre sig fra hverandre for at opsoge 
de Steder, hvor Hunnen vil ligge. Efterhvert som dette Tids- 
punkt nærmer sig vedbliver deres Skyhed mere og mere at 
tabe sig. Dog ere de endnu i hele April ikke saa ganske 
