Zoologisk Reise i Lofoten og Vesteraalen. 19 
for Rypernes Vinterfældning gives der ellers ikke faa Und- 
tagelser, idet man ikke sjelden langt ude i November træffer 
Rypehanner med gjensiddende brune Fjær, ligesom man og- 
saa sidst i October stundom seer Hanner i fuld Vinterdragt. 
Jeg har endog engang den 3 Januar skudt en Han, der endnu 
liavde flere brune Fjær paa Issen. Enkelte Rypejægere ville 
have bemærket, at Vinterfældningen fremskyndes af indtræf- 
fende Kulde og derimod retarderes af en mild Temperatur. 
Denne Uregelmæssighed har jeg ikke havt Anledning til at 
bemærke, hvorimod ovenangivne Forhold i Rypernes Over- 
gang fra Hostdragt til Vinterdragt, saavidt jeg har kunnet 
skjonne, stadig har gjort sig gjældende paa Ilasseloen i hvert 
af de trende Efteraar, jeg der har opholdt mig. 
Da Rypeungerne, medens de endnu ere smaa, hyppigt 
ere udsatte for at miste deres Forældre, har Naturen, for at 
de ikke desformedelst skulle forkomme, indplantet en gjen- 
sidig Forsorgelsesaand mellem de forskjellige Familier, hvis 
Forældre tage sig af de moderlose Unger, der soge deres 
Beskyttelse, og pleie dem med samme Omhu som deres egne. 
Man træffer derfor ikke sjelden Rypepar, der fore indtil 30 
Unger med sig. Dette er ogsaa Grunden til, at man stundom 
kan vedblive at skyde indtil 15 Stykker af en Flok, der op- 
rindeligviis ikke bestod af mere end et Snees Individer, uden 
at den desuagtet synes at formindskes. Thi da de Gamle 
gjerne ere de forste, der fældes, lokke de tiloversblevne Un- 
ger en ny Familie til sig, der slaaer sig til Ro hos dem 
uden at vende tilbage til sin egen Trakt. Hver Rypefamilie 
har nemmelig sin bestemte Omkreds, inden hvilken den fær- 
des, og Jivor man saaledes, naar man forst engang har op- 
daget Stedet, stedse kan finde den igjen. Af samme Grund 
seer man ogsaa ofte baade store og smaae Unger i een og 
samme Flok. 
2 * 
