Zoologisk Reise i Lofoten og Vesteraalen. 11 
Undertiden holde Skokkene sig paa denne Maade samlede 
næsten hele October Maaned og fanges da i Mængde af Smaa- 
gutterne i Hestehaarsnarer bundne til en lang Snor, der 
lægges tvers over Agerstubben, hvor de helst soge hen. 
Men som oftest begive de fleste Individer sig længe for paa 
Sydtouren, og man seer da allerede midt i October kun en- 
kelte igjen. Ikke heller er det hvert Aar, Sneespurvene 
samle sig i saa store Selskaber, idet de ogsaa efterhvert 
som de komme ned paa Sletlerne successivt trække sydover, 
hvilket netop var Tilfældet i 1851, medens derimod det forst- 
anfdrte Forhold fandt Sted i 1850, da Fuglenes Antal fast 
var uberegneligt. Snetittingen , som den her kaldes, afgiver 
en lækker og fiin Steg; dog fmde Mange den vammel for- 
medelst del tykke Fedllag, hvormed hele Kroppen er be- 
dækket. Den benyttes hyppig i Huusholdningerne. 
2. Si vs pur ven (Emberiza schoeniclus) indfinder sig 
her. allerede ved Udgangen af April cg træffes overalt i 
Birke- og Vidiekrat. Dens Rede har jeg fundet 17de Juni. 
Sivspurven er en af Ogruppens almindeligste Sangfugle. 
3. Gu ul spurven (Emberiza citrinella). Jeg har kun 
en eneste Gang tidlig om Foraaret seet en Han paa Has- 
seloen. Efter Nilsson gaaer den ikke Iængere mod Nord end 
67° 40". 
4. Lapspurven (Emberiza lapponica). Af denne i 
vort Land hoist sjeldne Fugleart skjod jeg forst den 2den 
Mai 1850 et Individ paa Myrene mellem Gaardene Bitterstad 
og Skagen paa den Hassel Sogn tilhorende Deel afLangoen. 
Jeg blev opmærksom paa den ved dens mig ubekjendte Sang, 
der som Nilson ogsaa bemærker, lignede Torniriskens (Frin- 
gilla cannabina). Den 3die August 1851 skjod jeg samme- 
steds atter et Individ, hvilket jeg gjenkjendte paa Farven mel- 
lem endeel andre Smaafuglc paa Markerne ved Skagen. Denne 
