114 
Th. Kjerulf 
steile Afsatser, som fra Kysten seet eller fra Dalbunden række 
sig ensformigt til hinanden, saa langt Oiet naar. Nedentil 
læner sig dertil en Talus af Blokke og Grus, der trækker 
sig langs med de som Mure opstaaende nogne Klipper , paa 
hvis Yægge de forskjellige Tuffe og ældre og yngre Lavaarter 
og Mandelstene tegne sig som Baand. Oventil paa Fjeldryg- 
gene ere smale Plateauer oversaaede med Grus. Denne 
Terrænets Uddeling ligesom i Strimler er en Folge af Par- 
tiernes Oprykning eller Sænkning efter Spalter. De oftest 
dunkle Farver, Mangelen af Trær, hyppig af al Vegetation, 
forene sig til at fuldstændiggjore Billedet. Eller, som ofte 
paa Nordlandet, Terrænet aabner sig i brede græsrige Dale 
hvor Gronsværet gaar helt op paa de ligesom glatstrogne 
Sider, der kun overst vise det over den bedækkede Talus 
lidt opstaaende Fjeld som en Stribe, med Udsigt ud til Havet 
eller indad mod de stille med Asker oversaaede Plateauers 
Linie. Eller hvor de uhyre Jokler ligge paa Hoiplateauet 
ensomme som forladte Bygninger, ofte med lodret afskaarne 
Sider, der lobe i skarpe Vinkler, og med de hvælvede blanke 
Istag. Eller hvor de store brune TnfTormationers Taffelpartier 
ordne sig til skjonne Linier over vide vandrige Lavlande. 
Alt dette har en vis Monotoni, som ligger mest i Stilheden 
og Vegetationen, rettere en Storhed, en skjon Ro i Linierne. 
Med disse herskende Former for den islandske Natur 
kontrastere de moderne Vulkaner og de traehytiske Dannel- 
sers Scener. Her er ofte indenfor snævre Grændser et Antal 
saa bizarre Former opdyngede, at den ene ikke synes at 
faa Plads for den anden. Her er Alt skarpere tilskaaret og 
mere tilspidset og en grellere Modsætning i Farven. Ved de 
forste en morkere Vildhed paa Skuepladsen for Odelæggelsen, 
ved de sidstnævnte ofte et mangfoldigere varieret livfuldt 
Sceneri. Hvor meget venligere end Heklas morke Omgivelser 
