/ 
122 Th. Kje r ul f 
om Leopold v. Buch alene, men om Andre af de ældre Mestre 
ogsaa af ganske forskjellige* Anskuelser. Det lilhorer hos de 
Yngre kun Lærlingens indskrænkede Kreds at fordomme den 
ene Modsætning for selv at fortabe sig i den anden. Det 
tilkommer derimod den værdigere Forskning i de hinanden 
negerende Modsætninger at soge det Bestaaende, der forbinder 
dem — og fra den fremskridende Forsknings Standpunkt op- 
loser dem. 
Naar man i Nærheden af Klausen forlader Eysachs dybt 
indskaarne Rende, der opslutter det til de ældre krystalliniske 
og palæozoiske Grupper borende Grundlag for den i Sydtyrol 
optrædende Repræsentant for Trias, og stiger over Seisseralp 
ned til det med det forste omtrent parallelllbbende, men ikke 
saa dybt nedgaaende, berornte Fassas Dalfore, da har man 
paa denne korte Vandring et Profil, hvori de mest karakte- 
ristiske Led af de yngre Dannelser optræde. 
Hoveddalen er ved Klausen indskaaret i Grundfjeldet til 
en Hoide af mellem 1400 og 1500 Wiener-Fod. Over de 
glimmerige og chloritiske Skifere ligge ved Kolman strax 
under Trostburg de mægtige rode quartsforende Porphyrer, 
opstigende i flere Terasser med svagthvælvet Overflade til 
henimod 2000 Fod hoiere. Medens Vinstokken, Ferskenen 
og Valnoddetræet prangede nede i Dalen, staar her endnu 
Hvede og Mais frodigt i de bolgende Agre. Derpaa kommer 
over Kastelruth den rode Sandsten med Mergel og Gips, og 
derover de tyndskiktede lyslfarvede Kalkskikter, indtil disse 
skjules paa de steile Holdninger under Uren af de nedstyrtede 
morke Augitporphyrer, der have aabnet sig Lysninger mellem 
den fintformede Lærkegrans ellers tætstaaende Stammer. En- 
delig, hvor denne slipper, optræde hine selv ofte som Man- 
delstene især med Kalkspath og skjonne Analzimer — og 
man vandrer paa Seisseralps gronne Enge i en Hoide af mod 
