128 
Th. Kjerulf 
af den sidste Dannelsesmaade bliver derfor at medtage i 
Betragtningen. Det er i denne oftest rode Sandsten med 
de dertil horende Kalkstene og Mergler at Murchison har 
erkjendt en ægte Repræsentant for broget Sandsten i den 
sydtvrolske Triasgruppe. Underordnet forekomme ogsaa i de 
ovre Skikter stærke Gipslag. 
Bi turn in ose Kalk skikter med Mergler og rode 
glimmerrige Kalksandstene. I disse Lag erkjender Mur- 
chison Bepræsentanter for Muslinghalken. Da der ved Schlern 
og Seisseralp ogsaa i de disse Skikter bedækkende rode Mer- 
gelskikter er fundet en Repræsentant for Keuper, og dertil 
endnu Juradannelser optræde over Triasgruppen , har man 
altsaa i disse Omgivelser en fuldstændig Ledfolge. 
Augitporphyr skulde her folge, forsaavidt den kan 
anvises en bestemt Plads i Dannelscrnes Række. Den ind- 
tager en Plads altid over de foranforte Led, hvorimod den 
endnu tidt bedækkes af Kalk og Dolomit, som den ogsaa 
ligesaa ofte gj en nemsæ tter til de hoieste Spidser. Saaledes 
paa Schlern og i Monte Yiezena ved 8000 Fods Hoide. Op- 
mærksomheden kan ikke nok henvendes paa dette Forhold, 
hvorom jeg. nedenfor skal tilfoie mere» Dolomitens frygtelige 
Opspaltning hidrbrer fra tildels virkelig fy I d te Spalier. Herfra 
de lose augitiske Stene, der saa ofte ved Farven afstikke mod 
de lysere dolomitiske i den opstablede Ur under Doloinitvæg- 
genc og navnlig under dens Klofter. Disse morke Porphyrer 
ere karakteriserede ved udskilt Augit, oftest zirligt enkelt 
krystalliseret, undertiden i Tvillinger; dernæst ved hvid Feld- 
spath, der efter Delesses Undersogelser er Labrador, og ved 
Mangelen paa Quarts i Grundtuassen. Augitporphyrerne ere 
ogsaa, hvad allerede Egenvægten angiver, basiske Silikater, 
hvor ingen fri Quarts kunde optræde. Kun i Mandelstene 
