136 
Th. Kjerulf 
udkastede Skizze til Grund, idet jeg forbigaar de Optegnelser, 
som kun tjente til Istandbringelsen af denne. 
9deAugust. OverPozza opefter Pozzadalen og dernæst 
Monzonibækken. Oversteget Eggen inellem Palle rabiose og 
det egentlige Monzoni, ned i Pellegrindalen og over Someda 
og Soraga tilbage. 
Den rode Sandsten forsvinder i Fassadalens Bund for 
Pozza. Dernæst Muslingkalk og derunder indordnet Sandsten 
langs Pozzadalens skovvoxede venstre Side. I den raskt sti- 
gende Dalbund ligge over Pozza allerede Sycnitblokke, der 
tiltage i Mængde ved det lille Kapel. De ere forte gjennem 
Monzonsnævringen og derpaa fast retvinklig og udstroede i 
Pozzadal. Fra den lille Slette ved Kapellet sees allerede 
gjennem Snævringen ind til Monzonis Circus. Bunden for 
denne ligger omtrent 2000 Fod hoiere end Fassadalens ved 
Yigo (4305')- Monzonis og Palle rabioses Syenitvægge og 
Sasso di Lochs Jurakalk & Dolomit stige endnu til over 8000 
Fod (Palle rabiose 8573). Paa den anden Side udvider sig 
Pellegrindalens i Begyndelsen snævreRende mod St. Pellegrin, 
og naar ber et Niveau af 6382 Fod. I Bunden af Circus er 
Alt overstroet med Syenitblokke, og de af frygtelige Spalter 
gjennemsatte Yægge taarne sig til alle Sider som nogent Fjeld 
af vildeste Udseende. Syeniten adskiller sig fra den omgi- 
vende Kalk ved en brunligere Farvenuance. De endnu mor- 
kere Partier, der især mod Syenitens Grændser vise sig hoi t 
oppe i de som det synes utilgjængelige Egge, er det uden 
Tvivl, som gav L. v. Buch fuld Anledning til at formode den 
augitiske Porphyr („Angitgestein“) paa Hoi der ne a f Mon- 
zoni. Klipstein erklærer dem for kun grovkornigere, ved 
mer Augit karakteriseret og gangformigt optrædende Syenit. 
Virkeligl -adskille de sig ogsaa i Farven kun lidet fra saa- 
danne Partier, der optræde i den lysere Syenits Masse. 
