Om Forh. v. Monzoni og Predazzo i Sydtyrol. 141 
nede optrædende Kalk, der ere medrevne og saaledes over 
100 Fod loftede. Da Sandstenen er stærk rod, Kalken blaalig 
og Augitgangen sort, falder Forholdet strax i Oinene og er 
umuligt for Mistydning. Disse afrevne skiktede Kalkstykker, 
der indtage en Bredde af nogle Fod, ere forskjelligt modifi- 
cerede. De ere enten tilsyneladende uforandrede og Ridserne 
paa Kontaktfladen fyldte med farvet Ler, eller forandrede 
men kun haandbredt, dels til kornig hvid Marmor dels til 
kiselrige haardere Partier. Gangens Strog i h 12. 4. Yed 
Moena opsætte Gange i h 2 — 3. Den rode Sandstens Skik- 
ter helde paa begge Sider af Gangen svagt indad. Aflæs- 
ningerne vare ikke konstante. 
Det er rimeligvis denne Gang, som Zeuschner har seet 
i Nærheden afVigo at „gjennembryde Kalk og blive siddende 
midt i den.“ Jeg har forfulgt Gangen helt op. Paa Sand- 
stenen folger, meget afstikkende i Farve, Dolomit gjennemsat 
af Sprækker; paa disse sidde smaa Bitterspathdruser. Over 
denne kommer Dolomit af fastere Consistents. Saaledes i 
Nærheden af Gangen. Yidere hen tilvenstre var det umuligt 
at forfolge Stenarten længer i den lodret udskaarne Yæg. 
Af Skiktning ingen tydelige Spor i Dolomiten. Man ser der- 
imod ogsaa hoit oppe ved Randen af Sasso di Mugonis Ryg 
graa uforandrede Kalkskikter — og noget dybere Dolomit, 
der omslutter kantede graa Kalkstykker. Oppe paa den smalle 
Ryg stiv forsvinder Ganginassen kun under Grus og Gron- 
svær. Men paa den anden Side af den dybt forneden lig- 
gende Vaj olettodal sees noie i Strogets Retning den samme 
Spalte angivet i Sansakogels kolossale Dolomitvægge. Det 
ved de beskrevne Forholde ovede Oie ser strax i denne ikke 
blot en Kloft, men Gangspalten. Og her ligger Forklaringen 
af utallige Spalter, der sees gjennemsættende saadanne over 
Taluserne ragende Kalk og Dolomitmure, og af de lose sorte 
