Om Forli. v. Monzoni og Predazzo i Sydtyrol. 143 
slen faldende indad eller 50° 0 11. Kalken er i Nærheden 
ganske overboiet. Hertil Profil 2. Derpaa anstaar overNaa- 
leskoven paa Heldsiden pludselig cn gangformig sort Augit- 
sten, strygende h 3. Partivis er den stærk gjennemsat med 
rodlig Kalkspath, hvorved den faar et Udseende af et Con- 
glomerat. Derpaa folger mægtig Augitporphyr med vel ud- 
dannede Krystaller i en chocoladebrun Masse, der dog ogsaa 
ofte er spekket med smaa Kalkspathknoller. Har man over- 
steget denne, komme mægtige lysgraa Kalkbænke, med Til- 
nærmelse til oolithisk Struktur. Alt dette folger temmelig 
steilt efter hinanden. Derpaa atter Augitporphyr af chocola- 
debrun Grundmasse som den forrige. Denne dreier sig i sit 
fortsatte Strog tilvenstre og slutter sig, hel omboiet, — nu meget 
decomponeret i Dagen, med brunrode Farver og næsten 
mor — atter til den næstfolgende Kalk, medens tilboire Mas- 
sen tiltager i Bredde, bliver lysere og mere krystallinisk fast 
til Syenit, eller rettere ved et diallaglignende Mineral gabro- 
artet. Derpaa atter Marmorkalk i mægtige Bænkepartier fast 
vertikalt indfaldende 80° V 9. 4. Mellem disse og den her 
ganske tilbageboiede Arm af den dunkle augitiske Stenart et 
1 — 2 Fod mægtigt Frictionsconglomerat med Kalkdrummer og 
Brokker i en gron leragtig Masse. Er man tilsinds at fort- 
sætte den farlige Vei videre og omklatre de steilt opstaaende 
Kalkspidser, der udstritte som Takker, da vil man atter træffe 
en chocoladebrun augitisk Masse overgaaende til Diabas eller 
Gabro, af ulige Mægtighed, 6 — 20 Fod, klemt mellem de forrige 
og paanyt folgende Kalkbænke. Her kan man imidlertid ikke 
komme videre. At trænge frem til Syeniten, der maa ligge 
ganske nær bag Kammen, er ad denne Vei umuligt. Man 
maa derimod se sig om for at finde en Vei for Nedstigningen. 
I alle disse Marmorkalke var ingen kjendelig Dolomitdruse. 
Og paa hin Side af den lille Kjedet der aabner sig mod Ost 
