Om Forh. v. Monzoni og Predazzo i Sydtyrol. 145 
porphyrerne ganske overveiende, niedens hist Lavaen i Pfaf- 
fenkaule indtager et forholdsvis til Dolomiten ringere Omfang. 
Fra disse Augitporphyrer ere de bekjendte Pseudomorphoser 
af Gronjord efter Augit. Ogsaa Tuf og Mandelstene antræffes. 
Profilet 3 er fra et Sted hoiere op i Dalen, hvor de rode 
Kalk-Sandstene atter komme lilsyne. Den Dolomiten nærmest 
liggende rode Sandsten er sikkert Muslingkalkens, men selv 
den tilhoire i Profilet optrædende er neppe" den undre egent- 
lige rode Sandsten, men korresponderede med den paa den 
anden Side. — Et Gipsparti optræder hoiere op i Dalen. 
14de. Gehlenitens bekjendteste Findested Odla Selle) 
ved Monzonsyenitens nordostlige Grændse, dennes nordlige 
og ostlige Grændselinier. 
Hvor Monzonbækken i det Indre af Circus boier om i 
en ret Vinkel, idet den styrter sig ovenfra omtrent i h 5, 
anstaar atter tæt augitisk Sten mellem Kalken. Paa den 
venstre Side lober Grændselinien i h 5. 6. Man ser paa Siden 
hvid og graa Kiselkalk, hist og her med nogle, kun 6 — 10 
Tommer mægtige Aarer af smudsigfarvet serpentinartet Masse. 
Hoiere op sætler graa Syenit af midlere Korn tværs over det 
hidtil gaaende Strog af Grændselinien. Den bliver kort der- 
efter gronlig, finkornig til tæt, derpaa atter af midlere Korn 
og graa. Altsaa ogsaa her formidlende Dannelser mellem 
Augitporphyr og Syenit. 
Gehlenitens bekjendteste Findested ligger i en allerede 
betydelig Hoide over Circus ved Syenitens Grændse, hvor 
denne atter boier mod Syd. Grændseliniens Strog er derunder 
et Stykke videre angivet i forrige Retning af Terrænet, men 
Syeniten ligger da ikke længer paa Siden. Man bemærker 
en Demarkationslinie mellem blaalighvid kornig Marmor og en 
gulagtig tæt Kalkmasse, der er Moderstenen for flere Mine- 
raler ogsaa paa de andre Findesteder, og som er den nedenfor 
ro 
