Om Forh. v. Monzoni og Predazzo i Sydtyrol. 149 
Gabro overgaaende Afændringer ere benyttede. Denne i For- 
ening med Gangspalternes Hovedregel. 
Predazzos Granit og Sy en it 
optræder ikke saa afsluttet til et Parti som Monzonis. En 
blot nogenlunde tro Skizze over denne Lokalitet vilde med- 
ta ge det dobbelte Arbeide. Derimod er det, efter at have 
gjort sig ganske fortroiig med Monzonis Forholde, temmelig 
let at sætte sig ind i de herværende. 
Dalen har her en anden Karakter. Den gjor en Sving 
ved Predazzo overgaaende fra en mere nordsydlig til en 
mere sydvestlig Retning, og skifter Navn fra Fassa- til Fl ei ni- 
ser d al (val di Fieme). Den fra Ost kommende Travignolodal 
stoder derhos til, og der er opstaaet en videre Dalgryde. 
Men overalt lukke opstaaende Fjelde Udsigten. Tilvenstre 
skovvoxede hvælvede Granitfjeld paa begge Sider af Travi- 
% 
gnoio — Margola og Grand Mulat; de hoieste Tinder af den 
sidste ere Doleritporphyr. Tilhoire himmelstigende Kalkljeld, 
hvorover Hosttaagen hviler i flade^Skikter om Morgenen kun 
lidet hvidere end Fjeldet selv. Mod den nedre Trediedel 
af dette de skinnende Marmorbrud over Canzocolibroen, hvor 
Graniten trækker sig et Stykke opad Ileldsiden, under de 
omtvistede skuffende Leiningsforholde. Naar man om Mor- 
genen vandrer opefter Sidedalen langs den sloiende Travi- 
gnolo, staa Castellazzos Dolomitkolosser — og dernæst Cima 
della Palu paa den venetianske Grændse — i det ved Dalen 
aabnede Fjerne saa phantastiske, saa dæmpet blaa og uvisse 
i Konturen som skjbnne Spogelser i en eller anden forbifly- 
vende Drbm. Over Middag derimod, naar det- fulde Sollys 
fra Syden stryger over dens Sider, ere de blevne skåldede 
graa og sneflækkede og se ligesaa haarde ud som den stabile 
Virkelighed, hvormed man oftest har at gjorc. Yed Predazzo 
