Om Forli. v. Monzoni og Predazzo i Sydtyrol. 151 
nino-en nogle Snese Skri d L mod Avisios Strom, da vil man 
finde, at Kalkparliet mellem det og Syeniten udkiles, og at i 
samme Forhold dette bliver mere krystallinisk og lysere i 
Farven; man erkjender tilsidst Feldspath, kort det bliver Sye- 
nit. Dette let tilgjængelige Sted fandt sin Forklaring paa 
venstre Side Avisio under Margolas vestlige fremspringende 
Hjorne. 
Der kan forresten neppe være Tvivl om, at Granitens 
eller Syenitens evidente Overleining i Kalkhoiene kun er en 
tilsyneladende. L. v. Buch beholder sikkert Ret, naar han 
har anseet den som ncdstyrtede Masser, udrevnc af deres 
oprindelige Stilling og Sammenhæug. Men hvorfor blev ikke 
ogsaa denne Kalk omvandlet til dolomitisk Marmor? 
Langs den temmelig steilt opad lobende Grændselinie 
mellem dolomitisk Marmor og den forvitrede Syenit, opdager 
man i Marmoret Aarer af det samme serpentinlignende Mi- 
neral, som forekom ved Monzoni. Ogsaa ved denne Grændse* 
vil man ved noie Sogen finde tætle augitiske Partier. 
Hdiere op under Forcella er saavel Overleining som Un- 
derleining af Granit iagttaget af de forskjellige lagttagere, 
alt eftersom de i forskjellig Retning have besteget Bjerget. 
Studer beholder Ret, naar han tror, at Kalken dog i Dybet 
ikke falder ind under Graniten, men at denne, som saa ofte 
Tilfældet i Schweitz, sætter mere vertikalt ned. 
18de. Opefter Travignolodalen. Begge Dalsider indtil den 
bvre Boscampobro. 
Der er to Arter af Granit ved Predazzo — en rod med 
Orthoklasfeldspath, hvortil ogsaa en labradorisk slutter sig — 
en gra a, der i Regelen er karakterisere! ved den sidste. 
Begge Arter have dels Hornblænde, dels sort Glimmer. Quarts 
er derhos forhaanden, eller hyppigt mangler den, hvorved 
saavel den graa som rode Modification bliver Syenit. 
