160 
Th. Kjerulf 
fandt flygtige Excursioner Sted. Jeg liidsætter her kun Mod- 
sætningerne. Pasini erklærer Sydtyrols berornte Porphyr- og 
Granitklipper for yngre end Scaglia og dannede i Dale, der 
vare indgravede i Jurakalk og Scaglia. Andre have talt om 
Granitens Optrængcn i sort Porphyr. Fournet tilskriver ikke 
de augitiske Masser, men Syeniten de Virkninger, som ere 
at iagttage vedMonzonis og Predazzos Kontaktsteder. Fachini 
adopterer med de Fleste Erhebungstheorien, men skiller den 
ganske fra Dolomitisationen. Klipstein antager efter noiere 
Iagttagelser en Optrængen af de augiliske Masser gjennem 
Grantten, og dennes Hævning ved hine. 
Hvilken af disse Anskuelser det geognostiske Billede af 
Monzoni og Predazzo kommer nærmest, saaledes som del 
fornemmelig ved Monzoni med nogen anvendt Moie Træk for 
9 
Træk kan sammensælles, behover jeg efter at have leveret 
de simple Optegnelser og de dertil horende naturtro Profiler 
ikke engang at paapege. 
Det er heller ikke nodigt. Det er den tro Skildring af 
Naturen, som bliver det Yigtigste, forsaavidt tilgjængelige 
opslu!tede Forholde give et klart Billede. 
Sporgsmaaiet om Granitens Dannelse i Almindelighed 
kan efter dette ikke soges lost i Forholdene ved Monzoni og 
Predazzo. Granit og Syenit opstikker i Fassadalen, omgivet 
i gabende Spalter af augitiske optrængte Masser. Sporgs- 
maalet om en Erhebung finder sit Svar i de blotte Nivcauers 
Talstorrelser. Sydligt og nordligt for Triasens og Juraens 
Udvikling i Fassa optræde Grundfjeldets store Granitpartier. 
Saavel Monzonis som Predazzos Masser nærme sig ved 
Sammenblanding med de basiske augitiske Masser s Bestand- 
dele i Sammensætningsforholdet til disse. Hovedmasserne er, 
saa fornemmelig ved Monzoni, ikke meget sure Silikater. 
De doleritiske Afændringer paa Grand Mulat ligge mellem det 
