Om Forli. v. Monzoni og Predazzo i Sydtyrol. 161 
surere og mere basiske Silikat. De gabroartede Afændringer 
endelig og Diabaserne, hvori de basiske sorte Augitporphyrer 
ofte overgaa, idet de optræde paa Grændserne mellem Kalk 
og Syenit eller Granit, vise atter Mineraler, hvis Bestanddeles 
relative Mængder ligge mellem de sidste Bjergarters. Alt 
dette er chemisk meget tydeligt. 
De udmærkede Kontaktmineraler fra Monzoni, for hvis 
Forekomst saa konstante Regler fandtes, vise den samme for- 
midlende Sammensætning mellem Sidestenens Bestanddele. De 
ere alle Silikater af Kalk, Magnesia og Lerjord med Magne- 
sialuminat, enten enkelt eller i Forbindelse. Saaiedes Idokras, 
Granat, Gehlenit, Batrachit, Brandisit, Pleonast og den meget 
vandholdige Gymnit. Magnesiagehalten hidrorer enten fra 
Kalkens Magnesiagehalt, eller fra Augitporphyrer, naar de 
forekomme i Nærheden. I Travignolodalen, hvor Granit, Au- 
gitporphyr og Kalk optraadte sammen, forekom de samme 
Mineraler. 
Efter Roth er den saakaldte Predazzit ved Canzocoli, der 
adskiller sig fra andre Dolomiler ved den ligekornige Be- 
skaffenhed og ved Forholdet at opbruse med Syrer, ikke en 
Forbindelse af lige Atomer kulsur Kalk og kulsur Magnesia, 
men kulsur Kalk med Magnesiahydrat i to Forhold. Pre- 
dazziten bliver alligevel naturligst at betragte sem en mag- 
nesiarig Marmor. Det ofte forekommende serpentinlignende 
Mineral er efter Samme ingen egentlig Serpentin, hvorfra det 
adskiller sig ved mindre Kiselsyre og mer Lerjord. Roth 
antager den vaade Vei for Kontaktmineralernes Dannelse. 
Ved Gehlenitens bekjendte Findested alla Selle sad den 
Kalksilikat indeholdende Gehlenit (se Profilet) altid i Marmo- 
ret, hvorimod de ovrige Mineraler i en gulhvid undertiden 
jordagtig Modersten. Der bemærkedes ogsaa Partier af au- 
gilisk Bjergart. Paa begge Sider af Kontaktlinien have de 
11 
