180 
Th. Kjerulf 
ingen saadanne have at opvise. Forst det i Eifels nordostlige 
Grændse kneisende Siebengebirge har Trachyter. Det hele 
af Graavakke-Skifer og Sandsten bestaaende Eifel er besat 
med en Mængde Kupper, hvori de basailiske Dannelser raade. 
Disse vise hyppigt endnu Kraiere oventil, eller Kraterne ere 
indstyrfede og sunkne og staa fulde af Vand, der har fundet 
Tillob og intet Aflob. Saaledes se vi nu en Mængde smaa 
Soer, paafaldende ved deres runde Form. Disse ere de be- 
kjendte „Maare.“ Omkring dem ere Olivinkugler og porose 
Slakker omstroede tilligemed vulkansk Sand. Mellern de endnu 
torre Kratere og Kratersoerne er ingen væsenllig Forskjel. 
De have alle afgivet Asker, Sand. Slakker eller Lavasirormne* 
Yed enkelte sees endnu tydelige Lavastromme, ved andre 
kunne alene deres Spor forfolges som store losrevne Lava- 
blokke, ved atter andre sees kun smaa Slakker eller Rapilli. 
Lavaen har overalt været paavirket i Overfladen. 
Kraternes Yolde eller Soernes Indfatninger bestaa af af- 
vexlende Lag af vulkansk Sand eller Tuf og Lavaslakker, 
hvilke Lag ogsaa fjernere fra Kraterne findes opskiktede. 
Saaledes har jeg over Kasselburgs skjonne Ruiner i Nærhe- 
den af den gamle af Dolomitvægge omgivne Krater Pfaffen- 
kaule ved Gerolstein — et Mininaturbillede af mere storartede 
Lokaliteter ved Fassadal — iagttaget i et gammelt Stenbruds 
Vægge, under 
1) Lava, der i Dagen var meget poros eller slakkeagtig 
og mod Dybet antog en stedse mere cohærent Karakter: 
2) rdd Tuf eller Rapilli i Bænke; dernæst 
3) sort augitisk Tuf med Lavabrokker CRapilli); og der- 
næst atter 
4) rod Tuf i mægtige Skikter. 
Lavaen Cl) viste sig her fuld af tombakbrune Glimmerskjæl, 
oftest i zirlige sexsidige Tavler. Det var altsaa vist, at ikke 
