196 
N. Mejdell 
ledes en saadan Transport kunde foregaa gjennem Stenenes 
faste Masse, oplyses ikke. Man liar ogsaa behjulpet sig med 
Udtrykket „laterale Sekrelioner., a som imidlertid heller intet 
Nærmere oplyser. 
Skal man nogcnsindc vente at komme til en klarnet 
Kundskah om Solvets Dannelsesmaade paa disse Leiesteder, 
saa er det forst og fremst nodvendigt, at man i sin Under- 
sdgelse ikke holder sig til et eneste Punkt, men ogsaa tager 
de ovrige Omstændigheder ved Forekomsten med i Betragt- 
ning. Den saa ofte paaberaabte Regel for Solvets Forekomst 
gjelder ingenlunde med mathematisk Nbiagtighed og kan det 
efter Sagens Natur heller ikke, da selve et Fahlbaands Grændser 
slet ikke overalt ere saa skarpt udprægede af Naturen, at 
man absolut kan angive, hvor det begynder og hvor det op- 
horer. Regelen er kun saaledes at forstaa, at man alene 
indenfor og i Nærheden af Fahlbaandenes Omraade kan vente 
at finde Solv i Gangene. Den Regelmæssighed i Fahlbaan- 
denes Udvikling, som finder Sted, hvor Gruber nu drives, 
viser sig ikke i det hele Terræn, hvor Gruber have været 
drevne. I de nordre Dele af Grubefeldtet er det endogsaa 
kun undtagelsesviis, at nogenlunde regelmæssige Fahlbaand 
forefindes, da som oftest de med Kiese opfyldte Partier af 
Bjergarten, som allerede i en tidligere Afhandling paapeget, 
findes adspredte uden Orden og Regel. I det Kongsbergske 
Grubefeldt forefindes en Mangfoldighed af mere og mindre 
mægtige Gange, smale Drummer og Gangsværmere, som kun 
ved Udstrækningen i Rummet, ikke ved sin Natur forovrigt, 
adskille sig fra hinanden. En Gangs storre Mægtighed giver 
i og for sig intet paalideligt Tilsagn om en storre Ædelhed ; 
Solv kan findes i de smaleste Drummer som i de mægtigste 
Gange. Bjerget er overalt og i alle Retninger gjennemsat af 
Sprækker, gjennem hvilke Yandet kan cirkulere i dets Indre. 
