Mineral. Iagtt. omkring- Arendal og Kragero. 215 
næsten mandler saadanne, den Sidstnævnte deritnod er over- 
ordentlig riig. 
A. Den gang- og ieieformige Granit. 
Man kan letlest danne sig et Begreb om denne Granit- 
arts Forholde ved at betragte nogle Exeinpler. 
I Stordalen i Dybvaag Sogn, tæt ved Præstegaarden, hvor 
Bjergarten er en temmelig normal Gliminergneis , seer man i 
den osllige Styrtning af den 150—170 Fod hoie Stordals- 
knude en Granitgang, der har en Mægtighed af 2 til 3 Fod 
og et nordligt Fald af 5° å 10°, lobe ud t Fjeldets nordlige 
og sydlige, med Jordsmon bedækkede Holdninger. Den kan 
iagttages i en Længde af omtrent 100 Favne, beholder sin 
Mægtighed temmelig constant og bestaaer af en tildeels la- 
bradoriserende rod Orthoklas, sort Glimmer og graalig hvid 
Qvarts af Korn fra en Nods til en Haands Storrelse. Smaae 
Punkter af Orthit samt enkelte Krystaller af rod, ædel Granat 
optræde yderst sparsomt i denne Gang. 
Fig. 1 fremstiller to Granitgange, m m og ao, der findes 
i de seigre Skikter ved Gaarden Arnevig i Holls Sogn. De 
bestaae af en fiinkornig Blanding af Oligoklas, Qvarts og 
Glimmer, have en Mægtighed a f omtrent 6 Tommer og ligge 
næsten horizonlale. 
Fig. 2 viser en Forekomst af saavel gang- som leiefor- 
mig Granit ved Gaarden Nordre Solberg i Drangedal. Bjerg- 
arten er der en Hornblændegneis med seigre Skikter, der 
stryge i hor. 4. Saavel Gangen, der har 1 Fods Mægtighed, 
som Ramificationerne, der forholde sig som fuldkomne Leier, 
bestaae af Oligoklas-granit og vise hist og her en liden 
Orthitkrystal. 
Foruden de nævnte Mineralier, Orthit og Granat, have vi 
