216 D. Forbes og* T. Dahll 
i denne Slags Granit kun iagttagel TitaniP, Titanjernsteen og 
Magneljernsteen. 
B. Den nyre- og stokformige Granit. 
Hist og lier i Urskiferne forekomme smaae Knuder af 
reen, hvid Qvarts, paa andre Sleder af rodlig graa Orthoklas 
eller en guulagtig hvid Oligoklas ganske isolerede og af 
storre Dimensioner end Bjergarternes almindelige Korn. Dette 
kan man betragte som en Tendents til Fremtræden af Granit. 
Ofte gaae disse Knuder over til at beslaae af en Blan- 
ding af een eller begge Feldspatharter med Qvarts og Glim- 
mer af Korn indtil en Haands Storrelse, og ligge da som 
smaae Nyrer indvoxede mellern Skikterne, som boie sig der- 
omkring, et Forhold, hvorved man bringes til at tænke paa 
en Qvist i et Stykke Træ. Man kan iagttage dette paa flere 
Steder, saaledes paa Nordsiden af Flougstadoen samt paa 
Gronholmen, T / 4 Miil i Ost for Riisoer. 
Naar Storrelsen af Nyrerne tiltage, saa tiltager i Almin- 
delighed ogsaa Storrelsen af dens enkelte Bestanddeles Korn, 
hvilke da istedetfor Korn af uregelmæssig Form ofte blive til 
fuldkomnere Krystaller, eller hvis Bestanddeel udvikler sig til 
storre isolerede Masser af forskjellig Form; og i jo storre Maa- 
lestok delte viser sig, jo sikrere er man paa at antræffe frem- 
mede Mineralier. Nogle Exempler ville ogsaa tydeliggjore dette. 
Fig. 3 viser et Parti ved Toldstationen Kalvesund ; aa en 
Qvarts, der er udskilt i Stri ber, omkring hvilke en kornig 
Blanding af Orthoklas og Glimmer danne en uregelmæssig 
Masse i Gneisen. 
Fig. 4 er et Parti i Gneisen fra Nordsiden af Floug- 
stadoen, hvor Qvartsen aa danner en Linse, omgivet med en 
lignende Blanding som i Fig. 3. 
Tegningen Fig. 5 er hentet fra den vestre Ende af en 
