220 
D. Forbes og T. Dahll 
Grændser, paralelle de ydre Flader, og som har et eiendom- 
meligt radialstraaligt Udseende, der bedst sees af Tegningen. 
Dette har megen Lighed med den hylleformige Aflosning ved 
Epidot og Vesuvian. 
Yi skulle nu gaae over til en nærmere Beskrivelse af 
de enkelte Mineralier. 
I. 0 r t h i t 
har længe været fundet i sinaae Punkter eller mindre tydelige 
smaae Krystaller; vi have derimod, som allerede nævnt, fun- 
det den i betydelige Masser. 
Saaledes ved: 
1) Helle ved Næskilen. Der er den deels krystalliseret, 
deels droi. Om Krystalformen have vi intet Nyt at be- 
mærke. Flere Krystaller af indtil 4 Tommers Længde 
og en Diameter af 3 /+ å 1 Tomme ere aldeles decompo- 
nerede gjennem sin hele Masse, men have noiagtig be- 
holdt den ydre Form. De forekomme i Qvartsen ligeved 
Siden af en Glimmerplade, hvorfra de lobe ud under en 
Vinkel af omtrent 40°. Baade Qvartsen og Glimmeren 
have et forvitret Udseende. 
Som droi er den særdeles frisk, og viser temmelig 
tydelige Gjennemgange i een Retning. Bruddet er smaat- 
musligt. Den er sprod. Haardhed = 6. Egenvægten 
fandtes ved 2 Bestemmelser 3,46 og 3,48 og af et Stykke, 
der var svagt glodel 3,47. Farven er den reneste sorte. 
Stregen er graa. Stærkt glindsende af en fedtagtig 
Glasglands. Ugjennemsigtig. I Kolben svulmer den stærkt 
op, giver lidt Vand og bliver lysere af Farve. Den er 
ikke pyrognomisk. Paa Kul blærer den sig op, bliver 
guulbruun og smelter til et sort Glas. I Borax oploser 
den sig i Oxydationsild til et rodlig guult Glas, som 
koldt bliver af en lys, guul Farve; i Reductionsiid viser 
