232 
T. Dahll 
Som vi have seet forrykkes Leiet lidt ved Trapgangen 
BB, men fortsætter uforandret efter Overskjæringen af Gra- 
nitgangen CC, der er i en halv decomponeret Tilstand. 
Malrnleiet er paa Granitgangens Sider af en mindre Jernge- 
halt og af et mindre krystallinisk Udseende, Trapgangen er 
forandret fra en mindre fast til en haard Substants med mus- 
ligt Brud. Uagtet det alene herved er sat udenfor al Tvivl, 
at Granitgangene ere meget yngre end Jernleierne, gives der 
dog ogsaa flere Beviser derfor. 
Saaledes er Gamle Morefjær Grube efter ældre Opteg- 
nelser af Petersen og Collet tre Gange overskaaret af Gra- 
nitgange QGranitklofter^); Næs Jernværks Solberg-Grube er 
i et ringe Dyb gjennemsat af en pladeformig Granitmasse; og 
begge Grubers Leier ere uforandrede gjenfundne. Da Gra- 
niten visselig er yngre end Malmen, vil man altid gjenfinde 
denne, undtagen i det særegne Tilfælde, at Granitdannelsen 
netop skulde være foregaaet der, hvor Leiet oprindelig har 
ophort. Et saadant Tilfælde er nok tænkeligt, men, saavidt 
mig bekjendt, har man ikke iagttaget noget Exernpel derpaa. 
Det folger af sig selv, at det Anforte . ikke kan gjælde, 
naar man med sin Grubedrift netop befinder sig der, hvor 
den mere eller mindre til Arbeidsrummet faldende Granit- 
Gang krydser den Flade eller Liniq, hvorefter Leiet i sin Strog- 
retning ophorer. Ved at foretage et Forsogsarbeide paa et dy- 
bere beliggende Punkt, vil man sikkerlig faae et heldigt Resultat. 
En gammel Erfaringssætning for den arcndalske Berg- 
mand er den, at Jernmalmleierne blive rigere efterat at være 
oversatte af Granitgangene („Krotbaandene a }. Saavidt jeg 
har erfaret, er dette virkelig Tilfældet, men jeg kan ikke til- 
skrive Graniten en saadan Virkning. Phænomenet har sin 
simple Forklaring i den Omstændighed, at Jerngehalten i Al- 
mindelighed tiltager med Dybet, hvilket bliver meest ioine- 
