Granitens Øptræden i de arendalske Jernleiest. 233 
faldende, naar man paa nogle Faynes Dyb har arbeidet sig 
gjennem den overskjærende Granitgang. 
I de nævnte Kalkspathgange, som gjennemsætte alle de 
ovrige Dannelser, kan man endvidere adskille to Udviklingstrin. 
Nærmest Sidestenen bestaae de nemlig af en bruunfarvet 
Kalkspath, som, efter Udseendet at dbmme, antages at inde- 
liolde en storre Qvantitet kulsuurl Jernoxydul, hvorfor Hr. D. 
Forbes deraf har foretaget en Analyse med folgende Resultat: 
Kuls yre 44,31 
Kalkjord 54,44 
Jernoxydul 0,49 
Manganoxydul 0,16 
Leerjord 0,39 
Phosphorsyre } 
og Talkjord J 
Uoploseligt \ 
Jernoxyd med \ 0,21 
Spor af Kiselsyre) 
100,00 
Kalkjorden blev bestemt ved Tab. 
Egenvægten fandtes 2,75. 
Denne Jerngehalt har altsaa været nok til saa væsentligt 
at forandre Kalkspathens Udseende. 
Den optræder ofte i Krystaller, der ere Skalenoedre og 
som oftest Tvillinger efter den bekjendle Omdreiningslov, 
der saa smukt kan iagttages paa Kalkspath-Krystallerne fra 
Reipas Grube i Finmarken, hvilke de meget ligne. 
Det midlere Lag derimod bestaaer af en deels farvelos, 
deels guulagtig hvid Kalkspath, der sjelden krystalliserer, da 
den næsten aldeles udfylder Mellemrummet. Den skiller sig 
skarpt fra den netop beskrevne brune Kalkspath, hvis Kry- 
staller lobe ud deri. 
