250 
J. M. Norman. 
og skaanske Planter, som den savner, et Haab, som tidligere 
og dygtigere Botanikeres Erfaringer visselig burde have ned- 
stemt. Imidlertid forekom det mig ei usandsynligt, at nogle 
af disse smaa Foraarsvæxter, navnlig i Corydalis-, Primula- 
og Gagea-Arter, som det sydostlige Skandinavien har forud 
for os, rnaatte have kunnet finde et Hjem paa denne vistnok 
nordlige, men dog meget tempererede Station, hvor de, som 
sande Prirnulæ veris, lettelig vilde have undgaaet tidligere 
Undersogelser, der i Regelen have fundet Sted midtsommers. 
Tilskyndet af dette Haab besluttede jeg at reise tidligere, end 
et vel overveiet Hensyn til alle Forholde ellers vilde have 
bestemt rnig til. 
I Christianiadalen vare Lovtræerne, hvis Lovspretning ved 
et noget langtrukket og koldt Foraar i længere Tid havde 
været forsinket, nu med et pludseligt Trylleslag af et drivende 
Vaarveir ifort sin friske Foraarsdragt af endnu ikke fuldt ud- 
foldet Lov, da jeg paa en af de allersidste Dage af Mai gik 
ombord paa Dampskibet forat tiltræde Reisen. 
Men jo nærmere jeg, under den fulde Paavirkning af et 
koldt regn- og stormfuldt Havveir og med Kystens golde 
og sorgelige Perspektiv for Oie, ilede mod mit Bestemmelses- 
sted, desto mere aabnedcs ogsaa mit Oie for den i alt for 
egentlig Forstand nogne Virkelighed, som jeg stiftede nær- 
mere Bekjendtskab med, ved at stige af paa Karrnoen i Fi- 
skerleiet Kobbervig, 0 som skulde være det sydligste Udgangs- 
punkt for mine Undersogelser af Kystfarten. 
Kobbervig omfatter med en enkelt Række af nette hvid- 
0 Stedet heder Kobbervig- og ikke, som efter Nogles Konjektur, Kobbe- 
vig. Det er nemlig opkaldt efter et i Vigens Munding liggende 
Skjær, der har det blandt Sofolket saa almindelige Navn for Skjær 
Kobbernaglen. 
