268 
M. J. Norman. 
med Hensyn til den Indflydelse, de kunne udove paa dets 
Klimat, maa betragtes som diametrale Modsætninger. Det in- 
sulære og kontinentale Klimats Faktorer, begge fremtrædende 
i extreine Proportioner, mode binanden paa Skjærgaarden, som 
deres fælles Slagmark. 
Medens det alpinsk-kontinentale Osten for en Deel vil 
stræbe at udvikle Extremerne i den aarlige Temperatur, maa 
det dog paa den fjernere stillede Skjærgaard hovedsagelig 
virke som et Kuldereservoir, hvorom Ostenvindens Skarphed 
selv i Sommermaanederne tilstrækkeligt vidner, hvorimod det 
marinske Vesten vil stræbe at udjævne de klimatiske Extre- 
mer, og saavel for hele Aarets Middeltemperatur, som fornem- 
melig for Vinterens udove Virkningen af et tempereret Var- 
mereservoir. Af dette vestlige Varrnereservoir og ostlige 
Kuldereservoirs pludselige Sammenstoden opstaaer under 
deres voldsomme Reaktion som Resultat et Klimat, hvis sær- 
egne Egenskaber, let forklarlige Folger af de nævnte For- 
holde, for en storre Part maa blive saadanne, at de, combi- 
nerede paa den her givne Maade, ingenlunde kunne blive 
gunstige for Udviklingen af Skjærgaardens organiske Natur. 
Thi dette Klimat maa nemlig udmærke sig ved: 
1) sin Mangel paa direkte Lys, Sky ggekar akteer, 
da den med Havets Vanddampe overfyldte Atmosphære 
stadigen vil afkjoles af Kuldereservoiret og afsælte sig 
som Skyer. 
2) en særdeles lav Sommertemperatur, frembragt 
saavel ved Ostens Iisreservoir som ved Havets Indvirk- 
ning, og som alene kan hæve sig, naar Atmosphæren 
er fuldkommen rolig, hvilket sjeldent og kun i korte 
Tidsrum indtræffer. 
3) en for Bredegraden hoi Vintertemperatur, men 
som dog i korte Intervaller kan afbrydes af en skjæ- 
