276 
J. M. Norman. 
misk Karakteer i Kystfloraen. Den tidligere omtalte brunlige 
Farve i Torvestrækningernes Græsteppe lor inaaske lige saa 
vel som den brune Farve, der udmærker den i Skyggeklima- 
terne stedse stærkt repræsenterede Bregnevegetation, som her 
er karakteriseret ved en særegen meget hurtigt brun-blivende 
Typus Hymenophyllum, være et Udtryk for Klimatets Oxyda- 
tions-Yirksomhed, da disse brune Subslantser 0 sandsynligviis 
ere af en ulminartet eller af en apothemaartet Natur, og Oxy- 
dalionsprodukter af Cellulose eller et dermed beslægtet Er- 
næringsstof, eller ogsaa af Garvesyre (Mulder. Schleiden.). 
Blandt Væxtgrupper, der tilkjendegive en umiskjendelig Dis- 
position til Syredannelse, deels af Frugtsyrer og deels af 
Garvesyre (Tornemmelig i deres perennerende Dele), og som 
tillige ere paafaldende stærkt repræsenterende i Skjærgaards- 
Floraen, maa fremdeles nævnes Bosaceerne og Polygoneerne, 
hvis Artsqvotient naaer et relativt Maximum i Skjærgaarden. 
Yi benytte et Stykke Papir, der er dyppet i en Oplosning af 
Plantefarve, som et Reagens, ved hvis Hjælp vi kunne er~ 
kjende en Syres eller en Alkalis Tilstedeværelse som saadan 
i en Blanding. Intet synes derfor at ligge nærmere, hvor 
der er Sporgsmaal om Syredannelsen og Lysets Indvirkning paa 
en Vegetation, end at kaste et Bli k paa dens Blomsterfarvning. 
At denne virkelig slaaer i et bestemt Forhold til Klimatets 
Lyskarakteer, er sandsynligt, da jo Lyset synes at være en 
! ) Et Phænomen, som maaskee staaer i nær Forbindelse hermed, er 
dette, at de i Våndet levende Phanerogamer, hvis Bladé for en stor 
Deel vegetere under et brudt Lys, ligesom i Skyggekliinatet, og 
staae i Berorelse med en Gasblanding, hvis Surstof-Gehalt er storre 
end Atmosphærens, meget hyppigt ere karakteriserede ved en brun 
Vegetationsfarve (Potanieæ etc.). Garvestoffet prævalerer ogsaa i 
de Dele af Planten, der leve i Skyggen eller i Morket. 
