282 
J. M. Nor m a n. 
mere Forhold lil denne er betegnet, ere satte som en Regu- 
lator paa Yegetationen, idet de indskrænke den enkelte Plan- 
tearts alt for excessive Masseforholde, hvoraf en Udtommelse 
af Jordbunden i en enkelt Retning og selv Tilbagevirkninger 
paa Klirnatet vilde kunde resultere, med ens de paa den anden 
Side ved at indgribe befordrende i en stor Mængde Væxlers 
Befrugtnings-Akt udove en mægtig Indflydelse paa disses 
Frugtbarheds Resultat i en stærkere numerisk Udbredning af 
Arten. Om man end ei vil indromme dem Evnen til at mang- 
foldiggjore enkelte Yæxtgruppers Formrigdom og Variation 
ved at befordre Hvbridisationen af dens Arter, bliver dog de- 
res væsenlligste Yirksomhed den, at de bidrage til en rigere 
og mangfoldigere Væxtfordeling. 
Næst lnsekterne indtage Fuglene den fornemste Plads 
i Dyreverdenens regulerende Indvirkning paa Yegetationen. 
Men medens Insekverdenens Yirksomhed i dens destruktive 
Retning er hovedsagelig rettet mod Plantens lavere for Ernæ- 
ringen bestemte Organsphærer, og i dens oprctholdende mod 
Blomsterlivets Organer, griber de hoiere organiserede Fug~ 
les Yirksomhed ind i det ovrige Plantelivs Ende-Resultat, 
Frugterne og Frøene. Ved deels at udsprede og transportere 
disse i lange Strækninger, efter ofte forst at have forhoiet 
deres Spirekraft, og deels ved at destruere og tilintetgjøre 
dem, sættes ogsaa Fuglene istand til at regulere Yæxternes 
Udbredning og Fordeling, skjont de langtfra udove en saa be- 
tydelig Indflydelse som lnsekterne. 
Det 0 verma al af Muskelstyrke, som Naturen har tildeelt 
overvættes Forplantningsevne og deraf folgende Masseforholde 8 ) 
deres Metamorphose-Række. At alle disse Analogier ere alene 
ydre Ligheder og ikke væsentlige Overeensstemmelser, er ovcjflo- 
drgt at bemærke. 
