Botanisk Reise. 
285 
ad 5. 
En Velgjerning for Egnen er derimod de hyppige Regn- 
ncdslag, som stadig holde Jordbunden fugtig, og utvivlsornt 
gjore den meget skikket for Agerbrug, som her modes af 
lignende klimatiske Forhold som mangesteds i England eller 
Skotland, hvor Vegetationen har saa særdeles meget tilfælles 
med denne Kyststræknings. Jordbundens stadige Fugtighed 
befordrer i hoi Grad Udbredningen af de vaadlændte Væxter, 
som her hyppig træffes paa Lokaliteter, hvis Beliggenhed ikke 
synes at staae i Overeensstemmelse med deres Vegetalion. 
Men denne kontinuerlige Fugtighed i Forening med den 
lave Temperatur befordrer en særegen torvagtig Humusdan- 
nelse selv paa Sleder, hvor der aldrig kan have været noget 
stagnerende Vandbasin, og hvor der saaledes ikke har lore- 
gaaet nogen egentlig Torvemyrdannelse, der ellers optræder 
i stor Udstrækning; paa denne Maade bidrager ogsaa Fugtig- 
heden til at gjore Jordbunden uskikket for mange Væxter. 
Det er vistnok denne særegne Beskaffenhed af Jordbunden i 
Forening med dens Mangel paa grusartede Bestanddele, som 
er Aarsagen til at den, der kjendte Angelica sylvestris, Ly- 
copus europæus, Scutellaria galericulata og flere andre af 
de tidligere opregnede paa Stranden sædvanlige Væxter alene 
fra deres Voxesteder i disse Egne, maatte antage dem for 
udelukkende Strandvæxter, thi paa Stranden ere de konstante 
medens de neppe ere at see andre Steder. 
ad 6 . 
Atmosphærens Overfyldning med Vanddampe skulde man 
troe maatte indskrænke den vegetative Produktivitet i hoi 
Grad, da den jo maatte synes at lægge Hindringer iveien for 
Stoftilstromningen gjennem Roden. Dog er dette neppe Til— 
fældet; den langsommere Fordampning, som altid vil finde 
