Botanisk Reise. 
2S9 
sidste. Thi selv de i vor Kyststrækning slærkest udbredte 
forekomme dog udenfor denne inden langt videre Grændser, 
hvilket viser, at de klimatiske Betingelser for dens Forekomst 
ere paa sidste Sted tilstede i en langt storre Udstrækning, og 
saaledes inden sin sandsynligt storre Mangfoldighed af Modi- 
fikationer rimeligviis ogsaa indeslutte de for den respektive 
Art meest gunstige og derfor tillige oprindelige. Mere 
overbevisende er dog en anden Kjendsgjerning, den nemlig, 
al medens disse Væxter i vort Kystgebét lidet harmonere med 
den ovrige Yegetation, forekomme de i de sydligere Egne i 
Regelen samtidigt med flere særdeles nær beslægtede For- 
mer, hvoraf synes at fremgaae, at disse Egne i det Hele la- 
get maa være mere skikkede for og produktive med Hensyn 
til den respektive generiske Typus. — Hvor man nu end uden- 
for vor Kyst vil soge deres oprindelige Hjem, Sporgsmaale, 
der lige saa lidt som deres Forudsætning for Oieblikket kunne 
finde sin Besvarelse ad videnskabelig Vei, synes det i alle 
Tilfælde naturligst, at de nærmest og umiddelbart maa være 
tilflyttede vor Vestkyst fra Storbritannien , da alle de angjel- 
dende Væxter her ere hyppige, og da de transportative Na- 
turkræfter, som her kunne komme i Betragtning, Havets Strøm- 
ning*' r og Stormene, ere meest virksomme just i denne Ret- 
ning og i dette Strog. 
Havets Virksomhed i denne Henseende synes ogsaa, og 
det paa en mere ioinefaldende Maade, at aabenbare sig i Ud- 
bredningen af en Skare andre Væxter inden Skjærgaarden, 
nemlig de, som jeg tidligere har omtalt som konstante paa de 
flade Strandbredder. Naar man nemlig betragter dem, hvor- 
dan de i et med Vandlinien parallelt Belte udbrede sig stærkt 
paa det fra Havet opskyllede Grus, som hyppigt er bedækket 
med tilskyllede vegetabilske Fragmenter f. Ex. Bark, Grene, 
Træflise, Korke o. s. v., og hvordan flere af dem samme Tid 
10 
