Botanisk Reise. 
329 
et relativt i den kolde Zone, idet de tiltage i de insulære 
arktiske og i de nordlige subalpinske Egne, inedens de aftage 
noget paa Hoifjeldet. I Skjærgaarden ere de ogsaa stærkere 
repræsenterede end i de ovrige Gebéter, de udgjore her om- 
trent 4 g, bvorimod neppe mere end 2$ i Britannien, Skan- 
dinavien og paa Hoifjeldet. 
De phanerogame Monokotyler, som i det Hele laget til- 
tage baade mod Norden og paa Bjergene, fremstille i Skjær- 
gaardens Yegetation en Qvotient, der er næsten 4 g storre 
end Britanniens, 2J g storre end Kjobenhavns, og overgaaer 
Christianias paa samme Breddegrad , idet den fuldkommen 
stemmer overeens med de centrale Alpeegnes, men er lidt 
lavere end Hdifjeldets, det genuine Alpefloras og Skandina- 
viens. Glumaceernes Qvotient, der tiltager jævnt og stærkt i 
de koldere Egne, er mindre i Skjærgaarden end om Christi- 
ania, og stemmer næsten med Kjobenhavns, men er storre end 
i Britannien. Storst er den i den genuine Alpeflora, hvor 
i 
Glumaceerne udgjore 29 g, i Skjærgaarden derimod kun 16g^. 
Gramineerne tiltage ogsaa imod Nord og paa Bjergene, men 
kun i disses lavere Egne, ovenfor Birkegrændsen aftage de 
igjen, og i den genuine Alpeflora er dettes Qvotient endog 
lg^ lavere end i det langt sydligere Britanniens, i Skjærgaar- 
den staaer den kun tilbage for den samtlige Alpeflora, og er 
over 11 g hoiere end i det noget nordllgere liggende og me- 
get koldere Christiania-Gebét, saa at det næsten kunde synes, 
som om det koldere insulære Klimat befordrede dens Stigen. 
Med Cyperaceerne derimod forholder det sig noget anderledes, 
de tiltage baade mod Nord og paa Alperne, hvor de naae sit 
Maximum paa selve Hoifjeldet og ere stærkere fremtrædende 
i den genuine Alpeflora end selv i den samlede Alpeflora, 
inedens de derimodl Skjærgaarden ere svagere repræsenterede 
end i den kontinentale Christianiaegn og i det samtlige Skan- 
