330 
J. M. Norman. 
dinavien. Iuncaceerne ligne Cyperaceerne deri, al de tillagt: 
stærkt og forholdsviis langt slærkere end disse i Alpeegnene, 
de ere dobbelt saa stærkt repræsenterede i disse som omkring 
Christiania, og naae sit Maximum paa Hoifjeldet og i den ge- 
nuine Alpedora, hvor deres Qvotient er dobbelt saa stor som 
i den samlede Alpeflora, men derimod afvige de fra Cypera- 
ceerne derved, at de ogsaa tiltage slærkt i Skjærgaarden, 
hvori denne stemmer med den samlede Alpeflora. Orchideernes 
Qvotient stemmer overeens i Skjærgaarden og Britannien. 
Gaae vi over til Dico tyl erne, fmde vi, at deres Qvotient 
naaer sil Minimum i Skjærgaarden, hvor den endog staaer 
tilbage for Hoifjeldets, som ellers staaer den nærmest. Den 
er saaledes over 3 -[} mindre end om Christiania, næsten 6j 
£ mindre end om Kjobenhavn, og ei langt fra 10 Procent mindre 
end i Britannien. Denne Dicotylernes Qvotients Synken be- 
roer paa, at Dichlarnyderne i det Hele tagel og bin nd L disse 
Thalamifloræ i Særdeleshed naae sit Minimum i Skjærgaarden. 
Med Hensyn til Thalamifloræ vise saaledes Hoifjeldet og Skjær- 
gaarden sig som diametrale Modsætninger , idet det forslo 
tæller deres Maximum, den sidste deres Minimum. 
Amentaceernes Qvotient er omtrent den samme i Skjær- 
gaarden som i Britannien og om Christiania, og noget hoiere 
end om Kjobenhavn, men ganske betydeligt lavere end i Al- 
peegnene, hvor den naaer sit Maximum paa Hoifjeldet og i 
den genuine Alpeflora, hvor den er 1^ Gang saa stor som i 
Skjærgaarden. Med Hensyn ti! Amentaceernes Familier ind- 
træffer det mærkelige Forhold, at i Skjærgaarden ere Betu- 
lineæ lige saa stærkt repræsenterede som Salicineæ, medens 
i Britannien de sidstes Qvotient er 11 Gange til saa stor som 
de forstes. Salicineæ have saaledes sit Minimum i Skjær- 
gaarden. 
Polygoneerne have sit Maximum i Skjærgaarden hvor de 
