Botanisk Reise. 
331 
dog med Hensyn til Massen af Individer i det Hele taget spille 
en meget underordnet Rolle. 
Mangelen paa Boragineer er stærkt ioinefaldende, naar 
man botaniserer i Skjærgaarden, og hermed harmonerer fuld- 
kominen Familiens Artsqvotient , thi denne er endog mindre 
end i den samlede Alpeflora og stemmer forst med Hoiljel- 
dets. Ogsaa med Hensyn til Labiaterne vedligeholder Skjær- 
gaarden sin arktisk-alpinske Karakteer, skjont ei i fuldt saa 
paafaldende Grad som ligeover for den foregaaende Familie; 
Labiaternes Qvotient er mindre end om Christiania, ja selv 
mindre end i det samlede Skandinavien, og stemmer forst med 
den samlede Alpefloras. Begge disse Familier tilsammenlagne 
(Nuculiferæ) eie svagere repræsenterede i Skjærgaarden end 
iden samlede Alpeliora. Ericineæ synes ligesom Juncaceerne 
at naae sit Maximum paa Hoifjeldet, og desuden at tiltage no- 
get i de mere insulære Klimaler, i Skjærgaarden er dens 
Qvotient tre Gange saa stor som om Kjobenhavn. Gentianeæ 
naae sit Minimum i Skjærgaarden ligesom ogsaa Compositæ, 
som tiltage noget i de koldere Egne og her naae sit Maxi- 
mum i Alpeegnene, hvor de dog igjen aftage paa Hoifjeldet. 
Særdeles rig er Skjærgaarden paa Rosaceer. Disses Qvotient 
aftager fra Sletten og Syden paa Alperne og imod Norden, 
desuagtet er Skjærgaarden fuldkommen saa rig som Britan- 
nien, saaat denne Familiegruppe har inden de her sammen- 
stillede Gebeter sit Maximum i Skjærgaarden, et Forhold, sorn 
i hoi Grad udmærker dens Vegetation. Med Hensyn til de 
ogsaa mod Sneelinien aftagende nær beslægtede Leguininoser 
er Forholdet modsat, deres Qvotient er i Skjærgaarden lige 
saa lav som i Alpeegnene. Af Malvaceerne og Geraniaceerne, 
som begge ere urepræsenterede i den genuine Alpeflora og 
mangle i Hoifjeldets hoiere Regioner, ere de forste ogsaa 
forsvundne i dette Skjærgaardsgebét, hvorimod de sidstes 
