360 
J. C. Horbye. 
Mærker som Striber, Furer og meget dybe Render. — At Glet- 
schcrtheoriens Anvendelse paa disse Phænomener ligesom paa 
dem ved Neoien (Pag. 356) maa være hoist unaturlig og tvun- 
gen, falder af sig selv. — 
Hvad nu Landskabets Reliéfform angaaer paa det Strog 
af Rigsgrændsen, som her bar beskjæftiget os, maa det forst 
anfores, at der paa svensk Side i Ost for Skarsfjeldene findes 
et betydeligt Hoifjeldsparti, hvis Middelhoide vel er den slorste 
i flere Miles Omkreds. Vil man derfor paastaae, at dette For- 
hold har bevirket det vestlige Stribestrog ved Neoien og i det 
Hele taget i Egnen om Sylene og Skarsfjeldene, saa er der- 
imod vist Intet at indvende, og jeg skal endog længere hen 
gjore opmærksorn paa Mærker, der i Retning med Elven Ena 
netop pege tilbage til dette Hoiljeldsstrog. Derimod kan det 
paa ingen Maade indrommes, at den nævnte Gruppe af Hoi- 
fjelde skulde have havt Deel i den ganske almindelige vest- 
lige Retning af Striberne, som jeg har anfort at være den 
herskende ogsaa paa den lange Strækning i Nord for Sylene 
indtil Skarslusjben. Naar nemlig Striberne paa denne Stræk- 
ning i Tankerne forlænges mod Ost, ville de ingenlunde træffe 
sammen med Hoifjeldsstroget ved Ilelag-Stoterne, men deri- 
mod med det jåmtlandske Lavland. Fornemmcligen maa jeg 
henlede Opmærksomheden paa Stroget i Ost for Gluken, Tevel- 
og Skaardalsporten , fra hvilke Punkter Terrænet danner et 
o 
næsten uafbrudt Skraaplan, hældende ned mod Soen An og 
dennes lave Omgivelser. Fra Egnen om denne So, som ifolge 
Hisinger ligger omkring 1700 norske Fod over Havet, have 
allsaa Friktionsmasserne arbeidet sig op ei alene til de laveste 
Punkter paa Rigsgrændsen, der ligge i omtrent 2200 Fods 
Hoide, men endog paa Toppen af Gluken, 3650 Fod o. H., 
saa jeg tydelige Mærker efter dem. Ligesom det derfor i 
