366 
J. C. Horbye. 
men ogsaa i Tid; at de forskjellige Sæt Mærker ere indslebne 
samlidigt, er nemlig utænkeligt. 
Det oven fremsatte Forsog paa at eftervise, hvorfra de 
krydsende Slriber om Lillefjeld have deres Oprindelse, kan 
maaskee ogsaa forklare, hvorfor de sammesteds mod S.V. 
lobende Mærker maae have Udseende af at være de yngste, 
saaledes som det allerede oven (Pag. 361) blev anfort. Da 
nemlig Kjolhougene ere omtrent hal våndet Tusinde Fod la- 
vere end Sylene, maatte de under en Aftagen i Flommens 
Mæglighed vedblive at udove en bestemmende Indflydelse paa 
Massernes Retning endnu længe efter, at de hoiere liggende 
Egne ved Sylene allerede havde ophort at gjore dette; 161— 
gelig bleve de i Retning fra Kjolhougene kommende Striber 
sidst indslebne og derfor de talrigste og skarpeste. 
Det tilsyneladende paradoxe Resultat, hvortil vi altsaa 
komme, at Friktionsphænomenet, som dog Alle, idetmindste 
hvad Striberne angaaer, erkjende at have været kun eet, paa 
en neppe 5 Miles Strækning maa have havt en dobbelt Be- 
vægelse, og det i saa forskjellige Retninger som mod Sydvest 
og Nordvest, er imidlertid grundet ikke paa een, men paa 
flere sikre Iagttagelser, og kan ikke afvises; og hvad dernæst 
angaaer den oven fremsatte Forklaring eller Paaviisning afBe- 
vægelsernes sandsynlige Udgangspunkter, saa haaber jeg, at 
den Lokaiiserede heller ikke vil finde denne ugrundet. — 
Jeg maa endnu i al Korthed anfore endeel hidhorende 
lagttagelser, som jeg har gjort nogle Mile i Vest for Rigs- 
grændsen for storste Delen i Thydalen; skjont de ikke inde- 
holde noget Nyt, bcstyike de dog end yderligere Hovedre- 
sultatet af det allerede Anforte, nemlig Friktionsmærkernes 
vestlige Strog, og kunne derfor fortjene at opbevares. 
Paa Fondfjeld nær Merakerdalen fandt min Reisefælle, 
Cand. min. Rasch, det midlere Stribestrog V. 9^ (fra 8f til 
