370 
J. C. Horbye. 
langt mere vestlig end den, som Durocher, rigtignok i la- 
vere Egne, fandt længere mod N.V., og som han angiver som 
den midlere i sin Zone: Roros-Trondhjem, nemlig V. 40° N. 
Hvad jeg betragter som Hovedresultatet af disse Iaglta- 
gelser, at nemlig det afskurende og polerende Material i denne 
Deel af Halvoen og selv paa og ostenfor Rigsgrændsen har 
bevæget sig mod Vest, er vistnok uventet, og ikke mindre 
paafaldende er en af delte Resultats nærmeste Conseqvenser, 
den nemlig, at Masserne for fra Ost at kunne naae Rigs- 
grændsen have, tildeels maattet bevæge sig opad mod Ter- 
rænets naturlige Hældning; især mærkelig er Bevægelsen fra 
o 
de lave Egne om Soen An i Jamtland opad mod Grændse- 
fjeldene. Det er derfor maaskee ikke overflodigt at minde om, 
at mine Iagttagelser i denne Henseende ikke staae ganske ene. 
Af Magaz. for Naturv. Ilte Bind sees del nemlig, at allerede 
forend Friklionsmærkerne hertil lands endnu havde vakt Op- 
mærksomheden , kom Pro f. Keilhau til det Resultat, at rnelleni 
den 64de og 65de Breddegrad maatte Blokke af svenske 
Bjergarter være flyttede mod Vest over Rigsgrændsen: alle- 
rede i 1841 fandt han Stribestrog mod N.V. at være herskende 
paa Kysten af Nordland: af Cand. Suhrlands Iagttagelser (Ma- 
nuskr.) i Vefsen i Nordland sees, at Stribernes Retning er vestlig 
ned gjennem hele Vefsens Dal, og et lignende Stribestrog 
have ogsaa Siljestrom og Durocher fundet i Vest for Rigs- 
grændsen. — 
Ved Siden af det oven anforte Hovedresultat maa det i 
denne Recapilulation dog ikke forbigaaes, at der paa en kort 
Strækning i den sydligste Deel af den undersogte Linie fmdes 
tydelige Spoer af en Biokketransport mod Syd; om disse 
fremsattes oven den Formodning, al de henhore til det store 
System af sydgaaende Mærker, der er herskende over hele 
det sondenfjeldske Norge, og de antyde isaafald, at dette Sy- 
