Det erratiske Phænomen paa Rigsgrændsen. 375 
rige, den ene ved Siden af eller lige mod den anden, og des- 
uden besta ae af Blokke a f betydelig Slérreise, saa er det let 
begribeligt, at de i flere Henseender have stor Indflydelse paa 
Landskabets Charakter i Almindelighed. Saaledes er til Ex» 
den Indflydelse, de have paa Yasdragene i disse ofte saa flade 
Egne, aldeles afgjorende; de bevirke Dannelsen af talrige 
Smaasder, de bestemme disses Omrids samt Vasdragenes Ret- 
ning i det Mindre; som lange og smale Halvoer skyde de ud 
i Soerne, og ere ofte paaveie til at dele disse i to og saa- 
ledes forbinde den ene Bred med den anden ved en naturlig 
Bro, mægtige nok til undertiden endog at blive betegnede 
paa Landkarterne» Det er paa denne Maade, at enkelte Strog 
om Rigsgrændsen her blive ikke alene de meest uveisomme i 
vort Land, men endog absolut ufremkommelige i almindelig 
Forstand. De talrige i Yest for Vonsjoen beliggende Srnaa- 
kjern, „Kratlkjonnen ai ), have saaledes, for at nævneetExem- 
pel, kun disse Egge at takke for deres Tilværelse; uden dem 
vilde de tilhobe have været forenede med Vonsjoen. Det ene 
af disse Kjern yder det sjeldne Skue af en ikke ubetydelig 
Vandsamling, et knapt Bossemaal (Blokkeryggens Mægtighed) 
fjernet fra en storre Indso, og dog beliggende 2QFod hoiere 
end denne. Meest paafaldende i denne Henseende er dog disse 
Barrierers Virkning ved den ovre Deel af Elven Roa, fornem- 
melig paa dennes sydlige Side, hvor Ryggene indtage saa- 
godtsom det hele Terræn; en Vandring gjennem denne Trakt 
bestaaer derfor kun i en idelig Klatren op- og nedad Voldene, 
som fordi Blokkene her ikke altid ere af storste Slags, have 
*) Den hvislende L-lyd, som hores ogsaa i denne Deel af Landet, be- 
tegnes rettere ved „tl“ end ved et blot „t“ eller „ll“; disse sidste 
Betegnelscsmaader ere stridende mod Udtalen og formeentligcn og- 
saa mod Etymologien, f. Ex. i Karternes „Vellbu“ istedelfor Vetlbu 
(Yeslebu)» 
