Det erratiske Phænomen paa Rigsgrændsen. 379 
slaaer ingenlunde til ved Forklaringen af de oven omtalte 
Blokkeraders Oprindelse; de enkelte Blokke ere altfor enor- 
me, til at de skulde kunne være flyttede paa denne Maade, 
og desuden passer deres Beliggenhed i Forhold til Fjeldsi- 
derne kun sjelden til en saadan Forklaring. 
Fremskaffelsen af Blokkene og deres Gruppering skyldes 
ganske vist et andet og senere Agens end Friktionsflommen, 
og at der foruden ved denne ogsaa maa være foregaaet en 
anden og mindre voldsom Flytning af Blokke i vort Norden, er 
da allerede længe bekjendt. Herom vidne tilstrækkeligt de 
store skarpkantede og paa Stedet fremmede Klippestykker, 
som man af og til stoder paa i et hoist forskjelligt Niveau, 
og som ere os lige saa paafaldende ved deres betydelige 
Dimensioner som ved deres ganske isolerede Beliggenhed, 
snart paa jævnt Underlag, snart paa Randen af steile Skrænter. 
Det er tænkeligt, at Transportmidlet for disse „Vandrings- 
blokke ,“ svommende lis, kan have været virksomt ogsaa ved 
Fremskaffelsen af Blokkene ved Fæmun; men delte anlaget, 
blive Gaaderne dog ikke færre. Fornemmeligen bliver det 
isa a fald paafaldende, at de svommende Iismasser skulde have 
valgt et Strog af ikke storre Udstrækning til fælles Anker- 
og Losseplads, og at Blokkenes Synken tilbunds synes at 
være foregaaet ikke eftcrhaanden men rykviis, saaledes al 
vi nu finde dem ordnede i Række og Rad. 
Blandt alle uantagelige Forklaringer er inaaskee den mindst 
unaturlig — saafremt man skal have nogen — , at idetmindste 
de sammenhobede Blokke, Eggene, ere fremfortc ved Glet- 
schere, og Situationen paa det Strog, hvor de egentligen hore 
hjemme, er forsaavidt denne Antagelse gonstig, som Egnens 
hoieste Fjelde, Svuku, Giot-Haagn og Skjebrufjeld ere be- 
liggende rundtom. Imidlertid maa det dog erindres, at Vol- 
dene bestaae alene af store og eensartede Blokke uden Spoer 
