Det erratiske Phænomen paa Rigsgrændsen. 3^3 
dalen fortsætter overordentlig - langt. Den bestaaer af samme 
fine Sand som Dalbunden forresten, og lober nogenlunde i 
Midten af den temmelig brede Dal, som om den var frembragt 
ved Modet af tvende omtrent lige stærke Bevægelser, der 
udgik fra begge de modstaaende Dalsider* — 
Længere nordvestlig! i samme Dal, mellem Roros og 
Glommen, ligger en betydelig Diluvialmasse, Qvartssand af 
fineste Slags og saa fri for fremmede Blandingsdele, at den 
paa en storre Strækning hidtil ikke har kunnet bindes af 
Yegetationen; den kan derfor under Storme tildeels forandre 
sin Plads, og afgiver et Exempel paa Flyvesand i næslen 
2100 Fods Hoide o. H. Den skylder aabenbart Modet af 
Haaelven og Glommen sin Tilværelse, og er beliggende i Vin- 
kelen mellem begge Vasdrag, dog belydeligt hoiere end de- 
res nuværende Leie. — 
Det er ikke ganske usædvanligt netop i de overste Fjeld- 
pas at fmde ikke ubetydelige lose Deposita, der i denne Si- 
tuation og paa Grund af deres Form sjelden undgaaer Op- 
mærksomheden. Den oftere nævnte Afleining ved Flermoen 
har maaskee tildeels en saadan Beliggenhcd. Det er neppe 
tvivlsomt, at vi paa saadanne Steder have de gjenstaaende 
Rudera af storre Masser, som de destruerende Kræfter i denne 
Beliggenhed endnu ikke have faaet ganske Bugt med, ogsom- 
oftest passer deres Form nbie til en saadan Forklaring, idel 
.de gjenstaae i smaa Partier med steile Begrændsninger, og 
oiensynligen fra flere Sider ere bearbeidede af Athmosphæ- 
rilierne. Overst i Passet ved den nordlige Indgang til Rol- 
dalen har jeg seel dem af fuldkommen Kegleform. Det Sted, 
som jeg her vil henlede Opmærksomheden paa, er et Pas 
mellem Glommens og de thydalske Vasdrag, nordligt nær ved 
Vigelsjoen og i omtrent 3000 Fods Hoide o. H. Afleiningerne 
af Sand og smaa Stene her vise tildeels de ovennævnte For- 
