Et Strog af Rigsgrændsen. 
395 
Serpentinens Oplræden her er det utnuligt at faa nogen Op- 
lysning; dens Udbredelse er ialfald hoist ubetydlig. 
S k i k t s t i 1 1 i n g. 
Med Hensyn til vor Sandsteens Skiktning gjælder det 
som almindelig Regel, at jo færre tydelige Sandkorn Bjerg- 
arten indeholder, jo mere den nærmer sig til at fremstille 
næsten tætte Qvartsmasser, desto utydeligere bliver Skikt— 
ningen, ja man kan vel endog sige, at den undertiden ganske 
forsvinder. De hyppige Klofter og Afsondringer ere nalur- 
ligviis her saa meget mere forvildende, som de bidrage til 
ganske at skjule de svage Spoer af Skiktning, som ellers 
kunde have været synlige. Det maa derfor lilstaaes, at flere 
af de i det Folgende optegnede Faldobservationer kunne til- 
komme et Maaskee; at saadanne mindre sikre Observalioner 
ikke allid ere udeladte, har imidlertid sin Grund deri, at de 
have været de eneste, som det har været muligt at erholde. 
— Langt tydeligere er derimod Skiktningen der, hvor Qvarts- 
bindemidlet gjor sig mindre gjældende; ligesom f. Ex. Bjorg- 
arten paa Langfjeld blandt alle ved Fæmun optrædende i 
egentligste Forstand tilkommer Benævnelsen Sandsteen, saa- 
ledes udmærker den sig ogsaa ved den tydeligste Skiktning. 
Aflæsningerne med Compaset ere anforte retvisende i Ti- 
mer og Ottendele elter Fradrag af If Times Misvisning. — 
At jeg ved Skikternes Fald vinkel forstaaer den Vinkel, som 
de danne med et horizontalt Plan, skulde jeg anseet for en 
overflodig Bemærkning, hvis jeg ikke nylig havde seet, at En- 
kelte regne Faldvinkelen fra et Vertikalplan. 
Det sydligste Sted, hvor jeg har observeret Qvarts-Sand- 
stenen, er nær Gaarden Husfloen ved Trysilelven; Bjergarten 
indeslutter her tynde Skikter af sort, dobbeltskifrig Leerskifer, 
der ere lydelige nok, men meget boiede, 40 — 80° N. 12 — N. 3|. 
