410 
J. C. Horbye. 
denfor udbredte Fæmuns-Sandsteen, at de rimeligviis i Slro- 
gets Retning staae i Forbindelse med denne: endvidere, at 
enkelte til Helleflinten horende Skikter paa dette Sted vise 
Spoer af Blaaqvartsens Korn, ligesom at et slorre Parti af 
Vigelpikcns Qvartsskifer ved Tufsingen har en temmelig ty- 
delig Sandsteensstruktur, og endeligen, at vor Qvartsskifer i 
Vest for Feragen staaer i Forbindelse med Sparagmit (Graa- 
vakke). Jeg kan derfor ikke tilbageholde den Mening, som 
Forholdene paa Vigelskaftet forst fremkaldle hos mig, og 
som siden bestyrkedes ved de andre anforte Data, at det 
egentlig er en Fortsættelse af Fæmunstraktens klasliske Bjerg- 
arter, der rundt om Vigelens Granit optræder i Skikkelse af 
Helleflint og Qvartsskifer. 
0 v e rbl i k. 
Observationerne inden dette Feldt kunne gjengives i fbl- 
gende Sum: 
¥ 
Paa 1^ Miils Strækning fra Nord mod Syd findes over 
Fjeldene Vigelen og Ruten udbredt et Granitfeldt, der til 
alle Sider begrændses a f skiktede Qvartsbjergarler, Helleflint 
og Qvartsskifer; af disse ligger Helleflinten nærmest Graniten, 
Qvartsskiferen er intetsteds obseryeret umiddelbart paaleiet 
Graniten. Hvor Helleflintens Skiktning er tydelig, falde dens 
Skikter ligesom Skiferens overalt ud fra den massive Bjergart. 
Intetsteds findes Gange eller Udlobere fra Graniten ind i de 
skiktede Bjergarter, der overalt have Charaktercn af at være 
en senere Paaleining paa eller udenom Graniten. — 
Jeg har anskueliggjort Vigelens Bygning i Profilerne 1, 
2 og 3, af hvilke det forste er trukket fra Soon Aursuen 
som Profilbasis indtil Fjeld-Bolagen , altsaa i sydostlig Ret- 
ning, det andet fra Feragens Midte, og det tredie fra dens 
